Litevské letectvo
Litevské letectvo Lietuvos karinės oro pajėgos | |
---|---|
![]() Znak litevského letectva | |
Země | ![]() |
Existence | 1919–1940 1992– |
Vznik | 12. března 1919 |
Typ | letectvo |
Velitelé | Audronis Navickas[1] |
Nadřazené jednotky | Litevská armáda |
Insignie | |
Znak | ![]() |
Letouny | |
Bitevní | L-39ZA |
Transportní | C-27J, L-410 |
Vrtulníky | |
Víceúčelové | Mil Mi-8, AS 365 |
Litevské letectvo (litevsky Lietuvos karinės oro pajėgos) představuje vzdušné síly litevské armády. Letectvo operuje ze základny u města Šiauliai, kde v rámci mise Baltic Air Policing působí také letouny Severoatlantické aliance, jejichž úkolem je zajištění bezpečnosti vzdušného prostoru Pobaltí.[2]
Historie
[editovat | editovat zdroj]1919–1940
[editovat | editovat zdroj]Nezávislý litevský stát budoval v meziválečném období své letectvo především na obranu před sousedními státy. Existenci letectva však ukončila anexe Litvy Sovětským svazem ve dnech 15. až 17. června 1940.
1992 až současnost
[editovat | editovat zdroj]Litevské letectvo bylo obnoveno 2. ledna 1992 v podobě útvarů tzv. Letecké služby a Letecké základny. Od 1. března 1993 se litevské letectvo oficiálně nazývá Lietuvos karinės oro pajėgos (Litevské vzdušné síly). V roce 1993 Litvu opustily poslední ruské jednotky a litevské letectvo se díky tomu přemístilo z nevyhovujícího letiště Barysiai na bývalou sovětskou leteckou základnu Šiauliai. Kromě leteckých útvarů vzniklo také řízení letového provozu a protivzdušná obrana a pro monitorování vzdušného prostoru bylo v Polsku pořízeno 12 starších radiolokátorů. Litevské letectvo se začalo zapojovat do mezinárodních cvičení a v letech 2001 až 2003 i do mírových misí na Balkáně. V březnu 2004 vstoupila Litva do NATO a od té doby se na ochraně litevského vzdušného prostoru podílejí vzdušné síly členských států disponujících stíhacími letouny.[3]
Struktura
[editovat | editovat zdroj]Velitelem litevského letectva je plukovník Audronis Navickas.[1] Litevské vzdušné síly jsou tvořeny více než 1100 vojáků a civilních zaměstnanců. Ve druhém největším litevském městě Kaunasu se nachází velitelství letectva, velitelství pro vzdušný průzkum a výcvikové středisko. Středisko řízení a uvědomování (Control and Reporting Center) je dislokováno v Karmėlavě. Hlavním a zároveň jediným leteckým útvarem je Letecká základna Šiauliai.[3] Vrtulníky určené pro službu pátrání a záchrany operují rovněž z Nemirsety a Kaunasu.[2] Prapor protivzdušné obrany ve městě Radviliškis je součástí vzdušných sil od roku 2000. Jeho výzbroj tvoří 18 40mm kanónů Bofors L/70, 21 přenosných protiletadlových raketových systémů RBS-70 a 8 FIM-92 Stinger. K vyhledávání cílů a řízení palby slouží radary Giraffe Mk.IV a AN/MPQ-64 Sentinel.[3]
Letecká technika
[editovat | editovat zdroj]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/de/Alenia_C-27J_Spartan%2C_Lithuania_-_Air_Force_JP6876137.jpg/220px-Alenia_C-27J_Spartan%2C_Lithuania_-_Air_Force_JP6876137.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/ed/Lithuanian_Air_Force_L-39ZA.jpg/220px-Lithuanian_Air_Force_L-39ZA.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/51/Lithuanian_Air_Force_Helicopter_42_%26_43.jpg/220px-Lithuanian_Air_Force_Helicopter_42_%26_43.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f1/Lithuanian_Air_Force_Mil_Mi-8MTV-1_Freer-1.jpg/220px-Lithuanian_Air_Force_Mil_Mi-8MTV-1_Freer-1.jpg)
Litevské letectvo obdrželo 26. března 1992 své první stroje, jimiž bylo 25 původně civilních dvouplošníků Antonov An-2. V únoru 1993 k nim přibyly čtyři cvičné letouny československé výroby L-39C Albatros (odkoupeny od Kyrgyzstánu) a v březnu 1993 dva transportní letouny L-410 Turbolet – rovněž československé, ale Litvě je poskytlo Německo. Z Ruska dorazily v roce 1993 transportní vrtulníky Mil Mi-8, jejichž dodávky (verze PS, T a TV-1) pokračovaly i v dalších letech. Z civilního sektoru byly v roce 1994 získány tři transportní letouny Antonov An-26 a jeden An-24 (vyřazeny v roce 2008, resp. 1996). Flotilu vrtulníků rozšířilo v dubnu 1996 pět strojů Mil Mi-2 z Polska, které ale dolétaly již v roce 1999. Dodávku prvních skutečně bojových letounů představovaly v říjnu 1998 dva bitevníky L-39ZA z České republiky, které byly před vstupem do NATO pokusně nasazovány do ostré hotovosti.[3]
V letech 2006 až 2009 Litva zakoupila tři moderní transportní letouny C-27J Spartan, které zajišťovaly pravidelnou rotaci litevského provinčního rekonstrukčního týmu v Chaghcharanu a rovněž slouží k VIP přepravě ústavních činitelů. Vzhledem k vysokým provozním nákladům a nedostatku finančních prostředků v resortu obrany je dlouhodobá provozuschopnost Spartanů jen na úrovni cca 50 procent. Po vyřazení cvičných L-39C zůstala ve službě dvojice L-39ZA (v roce 2007 částečně modernizovaných), které sloužily k udržování schopností litevského proudového letectva a k výcviku předsunutých leteckých návodčích a jednotek protivzdušné obrany. V srpnu 2011 se jeden z těchto strojů srazil ve vzduchu s francouzským stíhacím letounem Dassault Mirage 2000 z mise Baltic Air Policing a litevskému letectvu tak zbývá jediný provozuschopný Albatros.[3]
V roce 2013 Litva objednala tři vrtulníky Airbus Helicopters AS365 N3+ Dauphin v hodnotě 71,9 mil. USD, které byly postupně dodány v červnu, září a prosinci 2015. Od 11. ledna 2016 s nimi litevské letectvo zabezpečuje nepřetržitou 24hodinovou službu SAR. Vrtulníky AS365 N3+ jsou vybaveny „skleněným“ (tj. plně digitálním) kokpitem, infračerveným senzorem FLIR, radarem, hledacím světlometem, megafonem, navijákem a nosítky. V souvislosti se zavedením Dauphinů počítá litevské letectvo s vyřazením zbývajících vrtulníků Mi-8.[1]
Přehled
[editovat | editovat zdroj]Tabulka obsahuje přehled letecké techniky litevského letectva v roce 2016 podle Flightglobal.com[4] a IHS Jane's.[1]
Název | Fotografie | Původ | Určení | Verze | Ve službě | Objednáno | |
---|---|---|---|---|---|---|---|
Bojové letouny | |||||||
L-39 Albatros | ![]() |
![]() |
cvičný/lehký bojový letoun | L-39ZA | 1 | ||
Dopravní a transportní letouny | |||||||
C-27J Spartan | ![]() |
![]() |
transportní letoun | C-27J | 3 | ||
L-410 Turbolet | ![]() |
![]() |
transportní letoun | 1 | |||
Vrtulníky | |||||||
AS 365 Dauphin | ![]() |
![]() |
víceúčelový vrtulník | AS365 N3+ | 3 | ||
Mil Mi-8 | ![]() |
![]() |
transportní vrtulník | TV-1/MTV-1 | 3 |
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ a b c d JENNINGS, Gareth. Lithuania begins round-the-clock SAR operation of AS365 helos [online]. IHS Jane's 360, 2016-01-14 [cit. 2016-02-22]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2016-01-23.
- ↑ a b NEWDICK, Thomas; COOPER, Tom. Moderní bojová letadla 1990-dodnes. Praha: Svojtka & Co., 2011. 192 s. ISBN 978-80-256-0583-7.
- ↑ a b c d e SOUŠEK, Tomáš. Letectva pobaltských států. ATM. Roč. 44, čís. 11/2012, s. 42–45. ISSN 1802-4823.
- ↑ World Air Forces 2016 Flightglobal, part of Reed Business Information Ltd. Craig Hoyle, London. Data Compiled by Mark Kwiatkowski, Sandra Lewis-Rice, John Maloney & Marc-Antony Payne, Flightglobal Fleets Analyzer, London. Data analysis by Antoine Fafard, Flightglobal Insight, London.
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Litevské letectvo na Wikimedia Commons