Chlorid kobaltnatý
Chlorid kobaltnatý | |
---|---|
![]() Bezvodý | |
![]() Hydratovaný | |
Krystalická forma | |
Obecné | |
Systematický název | Chlorid kobaltnatý |
Anglický název | Cobalt(II) chloride |
Německý název | Cobalt(II)-chlorid |
Sumární vzorec | CoCl2 |
Vzhled | světlemodrý prášek (bezvodý) fialové krystaly (dihydrát) červené krystaly (hexahydrát) |
Identifikace | |
Registrační číslo CAS | 7646-79-9 16544-92-6 (dihydrát) 7791-13-1 (hexahydrát) |
Číslo EC (enzymy) | 231-589-4 |
PubChem | 24288 |
UN kód | 3288 |
Číslo RTECS | GF9800000 |
Vlastnosti | |
Molární hmotnost | 129,839 g/mol (bezvodý) 165,870 g/mol (dihydrát) 237,931 g/mol (hexahydrát) |
Teplota tání | 730 °C |
Teplota varu | 1 050 °C |
Teplota dehydratace | dihydrát 90 °C (- H2O) 140 °C (- 2 H2O) hexahydrát 49 °C (- H2O) 58 °C (- 4 H2O) |
Hustota | 3,348 g/cm3 2,508 g/cm3 (dihydrát) 1,918 g/cm3 (hexahydrát) |
Index lomu | dihydrát nDa= 1,626 nDb= 1,662 nDc= 1,721 hexahydrát nD= 1,333 6 |
Rozpustnost ve vodě | 43,5 g/100 g (0 °C) 47,7 g/100 g (10 °C) 52,9 g/100 g (20 °C) 56,2 g/100 g (25 °C) 59,7 g/100 g (30 °C) 69,5 g/100 g (40 °C) 93,8 g/100 g (60 °C) 97,6 g/100 g (80 °C) 106,2 g/100 g (100 °C) dihydrát 162,19 g/100 g (60 °C) 165,23 g/100 g (70 °C) 192,17 g/100 g (100 °C) hexahydrát 126,46 g/100 g (0 °C) 171,03 g/100 g (20 °C) 317,4 g/100 g (40 °C) 672,5 g/100 g (60 °C) 1 430 g/100 g (100 °C) |
Rozpustnost v polárních rozpouštědlech | methanol 38,5 g/100 g (20 °C) 58,2 g/100 g (40 °C) ethanol 44,9 g/100 g (0 °C) 54,4 g/100 g (20 °C) 67,4 g/100 g (40 °C) aceton 9,3 g/100 g (22,5 °C) diethylether 0,021 g/100 g (25 °C) |
Měrná magnetická susceptibilita | 1 156×10−6 cm3g−1 |
Měrný elektrický odpor | 8,7×10−5 Ώm |
Struktura | |
Krystalová struktura | klencová jednoklonná plošně centrovaná (dihydrát) jednoklonná plošně centrovaná (hexahydrát) |
Hrana krystalové mřížky | a= 614 pm α= 33°33´ dihydrát a= 731,5 pm b= 854,4 pm c= 358,1 pm β= 97° 30´ |
Termodynamické vlastnosti | |
Standardní slučovací entalpie ΔHf° | −325,5 kJ/mol −933,2 kJ/mol (dihydrát) −2 346 kJ/mol (hexahydrát) |
Entalpie tání ΔHt | 238 J/g |
Entalpie varu ΔHv | 877 J/g |
Entalpie rozpouštění ΔHrozp | −622 J/g |
Standardní molární entropie S° | 106,3 JK−1mol−1 −2 019 JK−1mol−1 (hexahydrát) |
Standardní slučovací Gibbsova energie ΔGf° | −282,4 kJ/mol |
Izobarické měrné teplo cp | 0,606 JK−1g−1 0,665 5 JK−1g−1 (200 °C) |
Bezpečnost | |
[1] Nebezpečí[1] | |
R-věty | R22, R42/43, R49, R50/53, R60, R68 |
S-věty | S45, S53, S60, S61 |
NFPA 704 | ![]() 0
2
0
|
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Chlorid kobaltnatý (chemický vzorec CoCl2) je chemická látka, která má v bezvodém stavu podobu bledě modrého prášku, silně hygroskopický, který postupnou hydratací přechází přes modrofialový, tmavě fialový, růžově fialový, broskvově fialový až k červenému hexahydrátu. Těchto barevných pochodů se využívá v silikagelu, do kterého se přidává jako indikátor množství obsažené vlhkosti.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/ca/Cobalt%28II%29-chloride-hexahydrate-sample.jpg/200px-Cobalt%28II%29-chloride-hexahydrate-sample.jpg)
Je dobře rozpustný ve vodě, methanolu, lihu, acetonu, diethyletheru, chinolinu a benzonitrilu, vytváří v roztoku podvojné i komplexní sloučeniny. Hexahydrát je navíc rozpustný v dimethylformamidu (DMF), alkoholech a pyridinu.
Používá například pro výrobu dalších sloučenin kobaltu, jako přísada do směsí na výrobu pneumatik nebo textilních barviv. Slouží jako inhibitor koroze v zařízení pro úpravu vody, ale také v magnetech nebo v indikátorech vlhkosti.[2]
Chlorid kobaltnatý se připravuje spalováním kobaltu v proudu chloru.
Laboratorně je možné jej připravit například rozkladem kobaltnatých solí kyselinou chlorovodíkovou:
- CoCO3 + 2 HCl → CoCl2 + CO2 + H2O
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ a b Cobalt chloride (CoCl2). pubchem.ncbi.nlm.nih.gov [online]. PubChem [cit. 2021-05-23]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Miroslav Šuta: REACH: 7 nebezpečných chemikálií přidáno na černou listinu Archivováno 4. 2. 2015 na Wayback Machine., 26. června 2011
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- VOHLÍDAL, JIŘÍ; ŠTULÍK, KAREL; JULÁK, ALOIS. Chemické a analytické tabulky. 1. vyd. Praha: Grada Publishing, 1999. ISBN 80-7169-855-5.
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu chlorid kobaltnatý na Wikimedia Commons