Antonín Jaroslav Puchmajer
Antonín Jaroslav Puchmajer | |
---|---|
Antonín Jaroslav Puchmajer | |
Narození | 7. ledna 1769 Týn nad Vltavou, České království |
Úmrtí | 29. září 1820 (ve věku 51 let) Praha, Rakouské císařství |
Místo pohřbení | Olšanské hřbitovy |
Povolání | překladatel, básník, spisovatel, lexikograf, katolický kněz, kněz a jazykovědec |
![]() | |
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Antonín Jaroslav Puchmajer (7. ledna 1769 Týn nad Vltavou[1] – 29. září 1820 Praha) byl český spisovatel, básník, překladatel, vlastenecký kněz a první český romista.
Životopis
[editovat | editovat zdroj]Byl vychován v jihočeské římsko-katolické rodině jircháře Karla Puchmajera[2] v duchu Josefínského osvícenství a ve filantropismu. Vystudoval Arcibiskupský seminář v Klementinu a filosofii na Karlově univerzitě v Praze. Po vysvěcení na kněze v únoru 1796 působil jako kaplan a posléze farář v Ktiši na Prachaticku, dále v Prachaticích, Kamenném Újezdě, v Jinonicích (dnes místní část Prahy 5) a v Cítolibech u Loun. V dubnu 1807 se na přímluvu Josefa Dobrovského stal farářem na šternberském panství v Radnicích u Rokycan.
Byl typickým představitelem první generace českých literárně činných obrozenců, vyznavačem anakreontské poezie. Přátelil se nejen s Josefem Dobrovským, obklopil se řadou dalších literátů. Spolu se Šebestiánem Hněvkovským a Vojtěchem Nejedlým založili roku 1791 Básnické sdružení v Čechách, nazývané také První novočeská škola básnická či Puchmajerova družina. Připojili se k ní i Moravan Josef Heřman Agapit Gallaš a Slováci Bohuslav Tablic a Juraj Palkovič.[3] V Puchmajerově redakci byl roku 1795 vydán druhý zakladatelský almanach české novodobé poezie (první vydal K. Thám) s názvem Sebrání básní a zpěvů. Další díly puchmajerovského almanachu byly pak vydány v letech 1797, 1798, 1802 a 1814, poslední tři s titulem Nové básně. Význam A. J. Puchmajera spočívá především v redakční práci na těchto (pro znovuobrozenou českou poezii zásadních) almanaších a v neúnavné organizaci raného obrozeneckého hnutí.
Během desetitýdenního pobytu mezi Romy na šternberském panství v Radnicích u Plzně jako vůbec první Čech popsal v roce 1819 romštinu, respektive její český dialekt.[4] Byl proslulý svou pracovitostí a jako kněz lidumil. Spolu s přítelem hrabětem Kašparem ze Šternberka se zasloužil o pozvednutí městečka Radnice na významné kulturní centrum, v němž byl mj. v září 1818 slavnostně založen první čtenářský spolek v Čechách. Své národně obrozenecké úsilí upínal také k založení Vlastenského muzea (pozdější Národní muzeum) v Praze, jehož založení se již nedožil.
Zemřel v Praze roku 1820 ve věku 51 let. Pohřben byl na Olšanských hřbitovech.
Na jeho romistickou práci navazoval v 80. letech 19. století Josef Ješina, kněz a romista, autor prvního česko-romského slovníku.
Dílo
[editovat | editovat zdroj]Jeho básnické dílo není příliš originální, velmi často bylo ovlivněno německou literaturou.
Rozsáhlá však byla jeho činnost jazykovědná a překladatelská. Byl nejvýznamnějším pomocníkem svého učitele Josefa Dobrovského při práci na prvním díle Německo-českého slovníku, Dobrovský mu také svěřil dokončení druhého dílu. V roce 1820 vydal Ruskou mluvnici.
Jako první přečetl Rukopis zelenohorský a vytvořil jeho faksimile. Rukopis byl po anonymním doručení do Muzea předán Kašparu ze Šternberka, v jehož službách působil. Puchmajer byl později podezírán z možné účasti na padělání rukopisů Zelenohorského a Královédvorského, také v souvislosti s bájným předkem Šternberků Jaroslavem, kterému je věnována jedna z básní Rukopisu královédvorského.
Krásná literatura, zejm. poezie
[editovat | editovat zdroj]- Tzv. Puchmajerovy almanachy Sebrání básní a zpěvů I, 1795; Sebrání básní a zpěvů II, 1797; Nové básně (Sebrání básní a zpěvů III), 1798; Nové básně (Sebrání básní a zpěvů IV), 1802; Nové básně (Sebrání básní a zpěvů V), 1814
V tomto pětidílném almanachu, který redigoval, uveřejnil i některé své básně, např. Ódu na Jana Žižku z Trocnova nebo Hlas Čecha.
- Na jazyk český, 1818 (v časopise Hlasatel český)
- Král Jiří a Vaněk Všeboj – jedná se o báseň ovlivněnou G. A. Bürgerem a jeho písní Der Kaiser und der Abt.
- Básně I a II (souborné vydání jeho poezie) – vydáno posmrtně Vojtěchem Nejedlým v letech 1833 a 1837.
Kázání
[editovat | editovat zdroj]- Nedělní kázání, vydáno posmrtně 1825.
- Sváteční kázání, vyd. posmrtně 1826.
Díla filologická
[editovat | editovat zdroj]- Pravopis rusko-český (1805). Toto dílo položilo základ ruské mluvnice (vydáno českým muzeem pod názvem Lehrgebäude der russichen Sprache. Nach dem Lehrgebäude der böhmischen Sprache des H. Abbé Dobrovský), 1820; bylo věnováno ruské carevně a schváleno petrohradskou akademií.
- Deutsch-böhmisches Wörtebuch II. – druhý díl slovníku J. Dobrovského, po Puchmajerově smrti toto dílo dokončil Václav Hanka.
- Rýmovník aneb Rýmovní slovník (vyd. posmrtně 1824).
- Romáňi Čib, das ist Grammatik und Wörterbuch der Zigeuner Sprache, nebst einigen Fabeln in derselben. Dazu als Anhang die Hantýrka oder die Čechische Diebessprache, vyd. posmrtně 1821. Jde o první dílo o romském jazyce na území Čech. Obsahuje stručný nástin gramatiky a základní romsko-německý slovník. V příloze je krátký slovník českého zlodějského argotu zvaného hantýrka; Puchmajerovým záměrem bylo ukázat, že romština a hantýrka jsou dva nepříbuzné jazykové kódy (částí tehdejší české veřejnosti občas zaměňovány).
Překlady
[editovat | editovat zdroj]- Zpěvy z Čarodějné flétny vybrané (vyd. 1794). Anonymní překlad německého textu Mozartovy Kouzelné flétny (pravděpodobný spoluautor s dalšími básníky své básnické družiny).
- Chrám Gnídský (vyd.1804, pak posmrtně 1837 ve 2. dílu Básní). Překlad z francouzštiny (Charles Louis Montesquieu, Le Temple de Gnide). Převod této básně je jedním z nejranějších českých překladů francouzské literatury, nicméně je ovlivněn svou polskou předlohou. K tomuto dílu napsal Puchmajer předmluvu o literární jednotě Slovanů.
- Pojednání o bylinářství v Čechách, 1819 (překlad německy psaného díla hraběte Kašpara ze Šternberka).
Další fotografie
[editovat | editovat zdroj]-
Rodný dům v Týně nad Vltavou
-
Pamětní deska tamtéž
-
Reléf na faře v Radnici
-
Pamětní deska na Jinonickém zámku
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Matriční záznam o narození a křtu
- ↑ HAVLÍČKOVÁ, Lenka. Antonín Jaroslav Puchmajer a jeho osvícenská homiletika ve srovnání s homiletikou barokní [online]. Plzeň: ZČU. Fakulta filozofická, 2012 [cit. 2021-01-15]. Dostupné online.
- ↑ Devatenácté století slovem i obrazem: Dějiny politické a kulturní. Díl I. Svazek druhý, nakladatel J.R.Vilímek, str.1046.
- ↑ MAREŠ, Jan; KAREŠ, Ivo. Kohoutí kříž. www.kohoutikriz.org [online]. 2001-01-01 [cit. 2021-07-04]. Dostupné online.
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- BENEŠ, Josef. Ač zemřeli ještě mluví : Medailony českých katolických vlasteneckých kněží. Praha: Česká katolická charita, 1964. 449 s. S. 166–182.
- ČERNÝ, Jiří; HOLEŠ, Jan. Kdo je kdo v dějinách české lingvistiky. 1. vyd. Praha: Libri, 2008. 739 s. ISBN 978-80-7277-369-5. S. 528.
- Čeští spisovatelé 19. a počátku 20. století. Praha: Československý spisovatel, 1982. S. 222–224.
- Dějiny české literatury. 2., Literatura národního obrození / Redaktor svazku Felix Vodička. 1. vyd. Praha: Československá akademie věd, 1960. 684 s. S. 641–642.
- HAVLÍČKOVÁ, Lenka. Antonín Jaroslav Puchmajer a jeho osvícenská homiletika ve srovnání s homiletikou barokní. Plzeň, 2012. Diplomová práce. Západočeská univerzita v Plzni. Vedoucí práce Dagmar Demjančuková. Dostupné online.
- KUDĚLKA, Milan; ŠIMEČEK, Zdeněk; VEČERKA, Radoslav. Česká slavistika v prvním období svého vývoje do počátku 60. let 19. století. 1. vyd. Praha: Historický ústav, 1995. 393 s. ISBN 80-85268-41-8. S. 254–255.
- KUDĚLKA, Milan; ŠIMEČEK, Zdeněk, a kol. Československé práce o jazyce, dějinách a kultuře slovanských národů od r. 1760 : biograficko-bibliografický slovník. 1. vyd. Praha: Státní pedagogické nakladatelství, 1972. 560 s. S. 403.
- MIKUŠKOVIČOVÁ, J.: Antonín Jaroslav Puchmajer. České Budějovice 1969.
- OPELÍK, Jiří, a kol. Lexikon české literatury : osobnosti, díla, instituce. 3/II. P–Ř. Praha: Academia, 2000. 733–1522 s. ISBN 80-200-0708-3. S. 1159–1162.
- SRŠEŇ, Lubomír. Nevšední příběhy portrétů : Puchmajer, Sedláček, Hanka, Rajská, Němcová. Praha: Vyšehrad, 2011. 144 s. ISBN 978-80-7429-230-9.
Související články
[editovat | editovat zdroj]Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Antonín Jaroslav Puchmajer na Wikimedia Commons
Autor Antonín Jaroslav Puchmajer ve Wikizdrojích
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Antonín Jaroslav Puchmajer
- Digitalizovaná díla Antonína Jaroslava Puchmajera v Národní digitální knihovně.
- Antonín Jaroslav Puchmajer v Lexikonu české literatury v Digitální knihovně Akademie věd ČR
- A. J. Puchmajer v Ottově slovníku naučném Archivováno 4. 4. 2014 na Wayback Machine.
- A. J. Puchmajer v Kdo byl kdo v našich dějinách do roku 1918 Archivováno 29. 5. 2020 na Wayback Machine.
- A. J. Puchmajer v Kdo byl kdo : Čeští a slovenští orientalisté, afrikanisté a iberoamerikanisté Archivováno 25. 5. 2014 na Wayback Machine.
- A. J. Puchmajer na stránkách Centra dějin české teologie KTF UK Archivováno 5. 3. 2016 na Wayback Machine.
- Radoslav Večerka: Biografickobibliografické medailonky českých lingvistů: bohemistů a slavistů, s. 130
- Čeští básníci
- Básníci tvořící česky
- Čeští spisovatelé
- Čeští náboženští spisovatelé
- Čeští spisovatelé vědecké literatury
- Preromantičtí spisovatelé
- Spisovatelé píšící česky
- Spisovatelé píšící německy
- Čeští lingvisté
- Čeští slavisté
- Čeští bohemisté
- Čeští rusisté
- Čeští romisté
- Čeští lexikografové
- Čeští publicisté
- Čeští římskokatoličtí duchovní
- Katoličtí autoři
- Osobnosti českého národního obrození
- Čeští překladatelé
- Čeští překladatelé z francouzštiny
- Čeští překladatelé z latiny
- Čeští překladatelé z němčiny
- Čeští překladatelé z polštiny
- Čeští překladatelé z ruštiny
- Čeští překladatelé z řečtiny
- Překladatelé do češtiny
- Spisovatelé z Prahy
- Duchovní z Prahy
- Duchovní z Prachatic
- Duchovní z Radnic
- Čeští svobodní zednáři
- Narození 7. ledna
- Narození v roce 1769
- Narození v Týně nad Vltavou
- Úmrtí 29. září
- Úmrtí v roce 1820
- Úmrtí v Praze
- Pohřbení na Olšanech
- Čeští filologové