Bolševník horský
![]() | |
---|---|
![]() Bolševník horský v pohoří Sierra Nevada | |
Stupeň ohrožení podle IUCN | |
![]() málo dotčený[1] | |
Vědecká klasifikace | |
Říše | rostliny (Plantae) |
Podříše | cévnaté rostliny (Tracheobionta) |
Oddělení | krytosemenné (Magnoliophyta) |
Třída | vyšší dvouděložné (Rosopsida) |
Řád | miříkotvaré (Apiales) |
Čeleď | miříkovité (Apiaceae) |
Rod | bolševník (Heracleum) |
Binomické jméno | |
Heracleum maximum W.Bartram[2][3] | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Bolševník horský (Heracleum maximum) je jediným zástupcem rodu bolševník (Heracleum), jehož domovinou je Severní Amerika. V anglickém jazyce je rostlina známá také pod názvy American cow-parsnip,[4] Satan celery, Indian celery, Indian rhubarb,[5] poison turnip[6] či pushki.
Popis
[editovat | editovat zdroj]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/dd/Heracleum_lanatum_buds.jpg/220px-Heracleum_lanatum_buds.jpg)
Bolševník horský je vysoká vytrvalá bylina,[7] která dosahuje výšky až 3 m.[8] Stonky jsou duté a opatřené hustými chlupy,[9] listy jsou velmi velké, dosahují velikosti až 40 cm v průměru a jsou rozdělené na tři laloky.[8] Bolševník horský má charakteristické květní okolíky z čeledi miříkovitých (Apiaceae), které kvetou od února do září.[8] Okolíky mohou dosahovat průměru až 30 cm,[8] jsou ploché nebo kulaté a složené z malých bílých květů. Někdy jsou vnější květy okolíku mnohem větší než vnitřní. Semena dosahují 8–12 milimetrů na délku a 5–8 milimetrů na šířku.[10]
Podobné druhy
[editovat | editovat zdroj]Bolševník horský (Heracleum maximum) bývá běžně zaměňován za bolševník velkolepý (Heracleum mantegazzianum),[11] jenž však dosahuje mnohem větší velikosti, má obvykle purpurové skvrny na stoncích a ostřeji pilovité listy.[12]
Mezi další vysoké invazní druhy rodu bolševník (Heracleum) patří bolševník velkolepý (H. mantegazzianum), bolševník Sosnowského (H. sosnowskyi) a bolševník perský (H. persicum). Mezi další podobné druhy patří mrkev obecná, kerblík lesní, bolehlav plamatý, pastinák setý a druhy rodu matizna (Angelica).[11]
Taxonomie
[editovat | editovat zdroj]The Plant List (naposledy aktualizovaný v roce 2013) klasifikuje bolševník horský (H. maximum), H. lanatum a bolševník obecný (H. sphondylium subsp. montanum) jako samostatné druhy.[13][14][15] Podle Integrated Taxonomic Information System (ITIS) nebo National Plant Germplasm System (NPGS) jsou H. lanatum a H. maximum synonyma pro bolševník obecný (H. sphondylium subsp. montanum),[16][17] jméno navržené Brummittem v roce 1971.[18][19]
Podle stránek The Plant List a Plants of the World Online jsou H. lanatum a H. maximum akceptovatelná jména, přičemž u druhého jmenovaného není uveden žádný infraspecifický taxon.[13][20][pozn. 1] Na druhou stranu ani jedno z jmen není uznáno jako přijaté v ITIS nebo NPGS. Kromě H. lanatum a H. maximum byla tomuto druhu přisuzována různá vědecká jména.[21]
Synonyma skupiny dříve klasifikované jako H. lanatum zahrnují:
- Heracleum montanum
- Heracleum sphondylium subsp. lanatum
- Heracleum sphondylium var. lanatum
- Heracleum sphondylium subsp. montanum
Mezi synonyma uvedená na webu Plants of the World Online patří:[20]
- Heracleum douglasii DC.
- Heracleum inperpastum Koidz.
- Heracleum lanatum Michx.
- Heracleum sphondylium var. lanatum (Michx.) Dorn
- Heracleum sphondylium subsp. lanatum (Michx.) Á.Löve & D.Löve
- Heracleum sphondylium var. tsurugisanense (Honda) H.Ohba
- Heracleum turugisanense Honda
- Pastinaca lanata Koso-Pol.
- Sphondylium lanatum (Michx.) Greene
Jako H. lanatum je uvedena varieta asiaticum.[5][21][20]
Rodový název Heracleum (odvozeno od „Héraklés“) odkazuje na velmi rozsáhlé rozměry všech částí této rostliny.[22]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a9/Heracleum_maximum_028.jpg/220px-Heracleum_maximum_028.jpg)
Rozšíření a stanoviště
[editovat | editovat zdroj]Tento druh pochází ze Severní Ameriky a je rozšířen na většině území kontinentálních Spojených států (mimo pobřeží Mexického zálivu a několika sousedních států), od Aleutských ostrovů a Aljašky na severozápadě až po Newfoundland na východním pobřeží, na jihu až po Kalifornii, Nové Mexiko, Kansas, Ohio a Georgii. Vyskytuje se v nadmořské výšce od 0 m až do nadmořské výšky kolem 2 700 m.[10] Zvláště rozšířený je na Aljašce, kde často roste mezi rostlinami, jako je oplopanax hrozivý, jenž je téměř stejně velký a poněkud vzhledově podobný, a oměj, což je velmi jedovatá květina. V Kanadě se vyskytuje ve všech provinciích a teritoriích mimo Nunavut. V Kentucky je vedena jako „ohrožená" a v Tennessee jako „zvláště ohrožená“.[23] Rostlina se vyskytuje také na Sibiři, ve východní Asii a na Kurilských ostrovech.[21][5][24][25]
Ekologie
[editovat | editovat zdroj]Tento druh je všeobecně uznáván jako cenná pastevní rostlina pro krávy, ovce a kozy. Je také známo, že je důležitou součástí jídelníčku mnoha volně žijících zvířat, zejména medvědů, a to jak medvěda grizzlyho, tak medvěda černého.[21] Slouží jako hostitelská rostlina motýlů Papilio polyxenes, Papilio brevicauda, otakárka fenyklového (Papilio machaon), Papilio zelicaon a můry Eupithecia tripunctaria, Papaipema harrisii, Papaipema impecuniosa, Agonopterix clemensella, Agonopterix flavicomella a Depressaria pastinacella.[26]
Toxicita
[editovat | editovat zdroj]Rostlina obsahuje furanokumariny, jako je xantotoxin,[27] angelicin, pimpinellin a isopimpinellin, isoimperatorin, bergapten a isobergapten, 6-isopentenyloxyisobergapten a sfondin.[28][29][27] Podle jedné studie mladé listy neobsahovaly xantotoxin, ale starší, stárnoucí listy jej obsahovaly „značné množství“.[27] Některé z těchto furanokumarinů obsažených v bolševnících mají antimikrobiální[28][27] vlastnosti a jsou zodpovědné za vyrážku vytvářející erytematózní puchýřky (puchýře podobné spálenině) a hyperpigmentaci, která se objevuje poté, co se na kůži dostane čirá šťáva.[30][27][31] Jsou fotosenzitivní, vyrážka se objevuje pouze po vystavení ultrafialovému světlu.[27][31] Z tohoto důvodu může po kontaktu s mízou za slunečného dne dojít k fytofotodermatitidě způsobující puchýře na kůži.[31] Jizvy a pigmentace po těchto puchýřích způsobené některými druhy rodu bolševník (Heracleum) mohou přetrvávat měsíce či roky.[28]
Využití
[editovat | editovat zdroj]Silné květní stonky, které začínají kvést na začátku léta, se mohou loupat a jíst vařené, jakožto činili původní obyvatelé Ameriky.[32][8] Je třeba dbát zvýšené opatrnosti, neboť květy se podobají květům vysoce jedovatého druhu Cicuta maculata.[33]
Původní obyvatelé Severní Ameriky měli pro bolševník různé využití a často na jaře překonávali veliké vzdálenosti, 80 kilometrů i více, aby našli šťavnaté výhonky této rostliny.[5] Mladé stonky a listové stonky se loupaly a obvykle se jedly syrové, zatímco první američtí osadníci rostlinu vařili.[34] Chutí, strukturou a výživnými látkami se loupané stonky podobaly celeru, což dalo vzniknout obecnému názvu „indiánský celer“. Domorodci si byli vědomi toxických účinků rostliny a že pokud se vnější slupka neodstraní, vznikne „svědění v ústech“ nebo puchýře na kůži.[5][30] Těhotné ženy byly varovány před stonky květních pupenů, aby se novorozenci při pláči neudusili.[5]
Nejméně sedm domorodých skupin v Severní Americe používalo rostlinu jako dermatologickou pomůcku.[5] Mohla být součástí obkladů na pohmožděniny či vředy.[5][35] Obklad připravený z kořenů se používal na otoky, zejména nohou.[21] Sušené stonky se používaly jako brčka na pití pro staré či nemocné lidi nebo se z nich vyráběly flétny pro děti. Nálev z květů se mohl potírat na tělo k odpuzování much a komárů. Z kořenů lze vyrobit žluté barvivo.[35]
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Poznámky
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Označení Heracleum maximum je také akceptováno v Database of Vascular Plants of Canada (VASCAN) s odkazem na přípravné zpracování čeledi v projektu Flora of North America.
Reference
[editovat | editovat zdroj]V tomto článku byl použit překlad textu z článku Heracleum maximum na anglické Wikipedii.
- ↑ The IUCN Red List of Threatened Species 2022.2. 9. prosince 2022. Dostupné online. [cit. 2023-01-03].
- ↑ Heracleum maximum | International Plant Names Index. beta.ipni.org [online]. [cit. 2024-07-12]. Dostupné online.
- ↑ http://data.canadensys.net/vascan/taxon/2583
- ↑ Heracleum maximum (American cow-parsnip): Go Botany. gobotany.nativeplanttrust.org [online]. [cit. 2024-07-12]. Dostupné online.
- ↑ a b c d e f g h https://ethnobiology.org/sites/default/files/pdfs/JoE/6-2/KuhnleinTurner1986.pdf
- ↑ Dictionary of Newfoundland English A-Z Index. www.heritage.nf.ca [online]. [cit. 2024-07-12]. Dostupné online.
- ↑ QUATTROCCHI, Umberto. CRC World Dictionary of Medicinal and Poisonous Plants: Common Names, Scientific Names, Eponyms, Synonyms, and Etymology (5 Volume Set). [s.l.]: CRC Press 4038 s. Dostupné online. ISBN 978-1-4822-5064-0. (anglicky)
- ↑ a b c d e RICHARD SPELLENBERG. National Audubon Society field guide to North American wildflowers, western region. [s.l.]: Knopf 874 s. Dostupné online. ISBN 978-0-375-40233-3.
- ↑ FOSTER, Steven; HOBBS, Christopher. A Field Guide to Western Medicinal Plants and Herbs. [s.l.]: Houghton Mifflin Harcourt 478 s. Dostupné online. ISBN 978-0-395-83806-8. (anglicky) Google-Books-ID: tg_bPUzhJ9oC.
- ↑ a b WEEDEN, Norman F. A Sierra Nevada Flora. 4. ed. vyd. Berkeley, CA: Wilderness Pr, 1996. 259 s. Dostupné online. ISBN 978-0-89997-204-6.
- ↑ a b Heracleum maximum. iNaturalist [online]. [cit. 2024-07-12]. Dostupné online.
- ↑ Giant Hogweed and Lookalikes: Giant Hogweed: Horticulture: APH: Maine ACF. www.maine.gov [online]. [cit. 2024-07-12]. Dostupné online.
- ↑ a b Heracleum maximum W. Bartram — The Plant List. www.theplantlist.org [online]. [cit. 2024-08-04]. Dostupné online.
- ↑ Heracleum lanatum Michx. — The Plant List. www.theplantlist.org [online]. [cit. 2024-08-04]. Dostupné online.
- ↑ Heracleum sphondylium subsp. montanum (Schleich. ex Gaudin) Briq. — The Plant List. www.theplantlist.org [online]. [cit. 2024-08-04]. Dostupné online.
- ↑ ITIS - Report: Heracleum sphondylium ssp. montanum. www.itis.gov [online]. [cit. 2024-08-04]. Dostupné online.
- ↑ Heracleum sphondylium L. subsp. montanum (Schleich. ex Gaudin) Briq. GRIN-Global. npgsweb.ars-grin.gov [online]. [cit. 2024-08-04]. Dostupné online.
- ↑ ROBINSON, BENJAMIN LINCOLN,; ROBINSON, Benjamin Lincoln; FERNALD, Merritt Lyndon. Rhodora. Svazek v.73 (1971). [Cambridge, Mass., etc.]: New England Botanical Club [etc.] 608 s. Dostupné online.
- ↑ PAGE, Nicholas A.; WALL, Ronald E.; DARBYSHIRE, Stephen J. The Biology of Invasive Alien Plants in Canada. 4. Heracleum mantegazzianum Sommier & Levier. Canadian Journal of Plant Science. 2006-05-05, roč. 86, čís. 2, s. 569–589. Dostupné online [cit. 2024-08-04]. ISSN 0008-4220. DOI 10.4141/P05-158. (anglicky)
- ↑ a b c Heracleum maximum W.Bartram | Plants of the World Online | Kew Science. Plants of the World Online [online]. [cit. 2024-08-04]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b c d e CAMPBELL, Robert. Ecology of Heracleum lanatum Michx. (cow parsnip) communities in northwestern Montana. Graduate Student Theses, Dissertations, & Professional Papers. 1991-01-01. Dostupné online [cit. 2024-08-04].
- ↑ HORN, Elizabeth L. Sierra Nevada wildflowers. Missoula, Mont: Mountain Press Pub. Co, 1998. 215 s. Dostupné online. ISBN 978-0-87842-388-0.
- ↑ USDA Plants Database. plants.sc.egov.usda.gov [online]. [cit. 2024-08-04]. Dostupné online.
- ↑ Heracleum lanatum Michx.. www.gbif.org [online]. [cit. 2024-08-04]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ cow parsnip maps - Encyclopedia of Life. eol.org [online]. [cit. 2024-08-04]. Dostupné online.
- ↑ ROBINSON, Gaden S.; ACKERY, Phillip R.; KITCHING, Ian. HOSTS - a Database of the World's Lepidopteran Hostplants. data.nhm.ac.uk. 2023-03-23. Dostupné online [cit. 2024-08-04]. DOI 10.5519/havt50xw. (anglicky)
- ↑ a b c d e f CAMM, Edith L.; WAT, Chi-Kit; TOWERS, G. H. N. An assessment of the roles of furanocoumarins in Heracleum lanatum. Canadian Journal of Botany. 1976-11-15, roč. 54, čís. 22, s. 2562–2566. Dostupné online [cit. 2024-08-04]. ISSN 0008-4026. DOI 10.1139/b76-275. (anglicky)
- ↑ a b c BAHADORI, Mir Babak; DINPARAST, Leila; ZENGIN, Gokhan. The Genus Heracleum : A Comprehensive Review on Its Phytochemistry, Pharmacology, and Ethnobotanical Values as a Useful Herb. Comprehensive Reviews in Food Science and Food Safety. 2016-11, roč. 15, čís. 6, s. 1018–1039. Dostupné online [cit. 2024-08-04]. ISSN 1541-4337. DOI 10.1111/1541-4337.12222. (anglicky)
- ↑ O׳NEILL, Taryn; JOHNSON, John A.; WEBSTER, Duncan. The Canadian medicinal plant Heracleum maximum contains antimycobacterial diynes and furanocoumarins. Journal of Ethnopharmacology. 2013-05-02, roč. 147, čís. 1, s. 232–237. Dostupné online [cit. 2024-08-04]. ISSN 0378-8741. DOI 10.1016/j.jep.2013.03.009.
- ↑ a b Turner, N. J. 1973. The ethnobotany of the Bella Coola Indians of British Columbia. Syesis, 6: 193-220.
- ↑ a b c Northern Ontario Plant Database. www.northernontarioflora.ca [online]. [cit. 2024-08-04]. Dostupné online.
- ↑ LYONS, C. P. Trees, Shrubs and Flowers to Know in Washington. 1st. vyd. Canada: J. M. Dent & Sons, 1956. S. 125, 196.
- ↑ NIERING, William A.; OLMSTEAD, Nancy C. The Audubon Society field guide to North American wildflowers, eastern region. New York: Knopf : distributed by Random House, 1979. 863 s. Dostupné online. ISBN 978-0-394-50432-2.
- ↑ REINER, Ralph E. Introducing the Flowering Beauty of Glacier National Park and the Majestic High Rockies. [s.l.]: Glacier Park, Inc., 1969. S. 18.
- ↑ a b BRIT - Native American Ethnobotany Database. naeb.brit.org [online]. [cit. 2024-08-04]. Dostupné online.