Jan Bernardin Skácel
Pater Prof. PhDr. ThDr. Jan Bernardin Skácel OP | |
---|---|
![]() Fotografie Jana Bernardina Skácela (50. léta 20. století) | |
Církev | římskokatolická |
Znak | ![]() |
Zasvěcený život | |
Institut | dominikáni |
Noviciát | 20. srpna 1901 Olomouc |
Sliby | |
dočasné | 5. září 1902 Olomouc |
Svěcení | |
Kněžské svěcení | 25. srpna 1907 Olomouc |
Osobní údaje | |
Datum narození | 3. dubna 1884 |
Místo narození | Javoříčko na Moravě, ![]() |
Datum úmrtí | 2. ledna 1959 (ve věku 74 let) |
Místo úmrtí | Litoměřice, ![]() |
Místo pohřbení | Městský hřbitov, Litoměřice |
Národnost | česká |
Povolání | římskokatolický duchovní |
![]() ![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Jan Bernardin Skácel (3. dubna 1884 Javoříčko na Moravě[1] – 2. ledna 1959 Litoměřice) byl český katolický kněz, člen dominikánského řádu, vysokoškolský pedagog, teolog, filosof, publicista a zakladatel sekulárního institutu Dílo blažené Zdislavy.
Život
[editovat | editovat zdroj]Pocházel z rodiny učitele Jana Skácela a Anny, rozené Kadlecové,[2] kde byl nejstarším z pěti sourozenců.[p 1]
Protože jevil velké nadání ke studiu, studoval gymnázium v Olomouci. Pod vlivem tamějších dominikánů dozrálo jeho kněžské a řeholní povolání. V sedmnácti letech vstoupil do dominikánského noviciátu v Olomouci. Dne 20. srpna 1901 měl obláčku, při níž přijal řeholní jméno Bernardin (Sienský). První řeholní sliby složil 5. září 1902 v Olomouci.[3]
Po dokončení studia na univerzitě v Olomouci studoval na univerzitě v Lovani v letech 1906–1909, kde dosáhl lektorátu teologie.[p 2][4] Na kněze byl vysvěcen 25. srpna 1907 v Olomouci.[5] V letech 1909 až 1911 pokračoval ve studiích filosofie ve švýcarském Fribourgu,[6] kde dosáhl doktorátu filosofie a teologie. Od roku 1913 přednášel filosofii a homiletiku na řádovém dominikánském učilišti v Olomouci. Za I. světové války působil jako vojenský polní kaplan na Ukrajině a na italské frontě.
Od roku 1914 byl redaktorem časopisu Růže dominikánská, který vycházel v letech 1887–1948. Po roce 1918 se stal redaktorem brněnského deníku Den. V roce 1936 se stal převorem znojemského dominikánského kláštera a také dosáhl hodnosti lektora - profesora filosofie a teologie na řádových dominikánských učilištích. Od roku 1940 byl spirituálem kněžského semináře v Českých Budějovicích. V Litoměřicích po II. světové válce založil spolu s MUDr. Marií Veselou sekulární institut Dílo blažené Zdislavy zvaný Zdislávky, který se v letech 1946–1948 zaměřoval na výchovu katechetek působících na farách a charitativní činnosti. Po Akci K, kdy byla státní mocí znemožněna veřejná řádová činnost, se po roce 1950 až do své smrti v roce 1959 tajně věnoval duchovní službě mezi dominikánkami v Litoměřicích a formaci kleriků. Jeho pohřeb se konal z kostela sv. Jakuba v Litoměřicích 5. ledna 1959. Ostatky byly uloženy do řádového hrobu dominikánů na hřbitově v Litoměřicích.
Dílo
[editovat | editovat zdroj]Ve vědeckých pracích jako Základy vědecké filosofie z roku 1945 se odráží jeho novotomistický přístup.
Bibliografie
[editovat | editovat zdroj]- SKÁCEL, Jan Bernardin Skácel. Politika podle zásad katolických. Praha: Cyrillo-Methodějská knihtiskárna a nakladatelství V. Kotrba, 1926. S. 182.
- SKÁCEL, Miloslav; SKÁCEL, Jan Bernardin. Základy vědecké filosofie. Praha: Cyrilo-Metodějské knihkupectví Gustava Francla, 1948. 351 s.
Časopisecké příspěvky
[editovat | editovat zdroj]- Přirozený zákon, Poměr práva a spravedlnosti jednotlivce ke společnosti, Filosofická Revue (FR), 1935
- Zákon a mravnost, Filosofická Revue (FR), 1936
- Duševní pracovník dneška a katolický názor světový, Věda, filosofie a umění, Filosofická Revue (FR), 1939
- Velké množství příspěvků In: časopis Růže dominikánská
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Poznámky
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Vnuk Skácelovy rodné sestry Emílie Bečičkové (rozené Skácelové) Stanislav Bečička, který se stal rovněž knězem (později farářem v Kamenickém Šenově) od 1. listopadu 1951 pomáhal svému prastrýci v Litoměřicích s materiálním zajišťováním sester Zdislávek.
- ↑ Nejedná se o lektorát ve smyslu liturgické služby, ale o akademický titul.
Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Matriční záznam o narození a křtu
- ↑ Úmrtní list Městského národního výboru v Litoměřicích. Litoměřice: MNV, 1959.
- ↑ Nekrologium. Opusculum. Měsíčník České dominikánské rodiny.. Praha: Kazatelské středisko České dominikánské provincie Dostupné online.
- ↑ Nekrolog Československé provincie Řádu kazatelů z roku 1995. Olomouc: [s.n.], 1995.
- ↑ Schematismus patrum et fratrum sacri Ordinis praedicatorum ad Provinciam Bohemiae pertinentium AD 1907.. Praha: [s.n.], 1908. S. 28.
- ↑ Schematismus patrum et fratrum sacri Ordinis praedicatorum ad Provinciam Bohemiae pertinentium AD 1911.. Praha: [s.n.], 1912. S. 29.
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- HANUŠ, Jiří. Malý slovník osobností českého katolicismu 20. století. Brno: Centrum pro studium demokracie a kultury, 2005. 307 s. Dostupné v archivu pořízeném dne 2016-03-05. ISBN 80-7325-029-2. Kapitola SKÁCEL, Jan Bernardin (1884–1959). Archivováno 5. 3. 2016 na Wayback Machine.
- NEZBEDOVÁ, Lenka. Sekulární institut Dílo blažené Zdislavy [online]. Olomouc: Cyrilometodějská teologická fakulta UP, 2009. Dostupné online.
Související články
[editovat | editovat zdroj]Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Jan Bernardin Skácel na Wikimedia Commons
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Jan Bernardin Skácel
- Bernardin Jan Skácel na webu Filosofické fakulty v Brně
- Česká dominikánská rodina
- Zdislávky
- Pouť v Jablonném v Podještědí[nedostupný zdroj]
- 65. výročí založení a zahájení činnosti sekulárního institutu Dílo blažené Zdislavy 1946–2011