Sulfid olovnatý
Sulfid olovnatý | |
---|---|
Obecné | |
Systematický název | Sulfid olovnatý |
Anglický název | Lead(II) sulfide |
Německý název | Blei(II)-sulfid |
Sumární vzorec | PbS |
Vzhled | hnědočerný prášek |
Identifikace | |
Registrační číslo CAS | 1314-87-0 |
PubChem | 14819 |
Vlastnosti | |
Molární hmotnost | 239,30 g/mol |
Teplota tání | 1 114 °C |
Teplota varu | 1 390 °C |
Hustota | 7,58 g/cm³ (20 °C) |
Index lomu | nD= 3,921 (20 °C) |
Tvrdost | 2,5–2,75 |
Rozpustnost ve vodě | 0,000 086 g/100 g |
Rozpustnost v polárních rozpouštědlech | koncentrované silné kyseliny |
Součin rozpustnosti | 2,51×10−27 |
Relativní permitivita εr | 17,9 (15 °C) |
Měrný elektrický odpor | −3,2 Ώm |
Struktura | |
Krystalová struktura | kubická plošně centrovaná |
Hrana krystalové mřížky | a=592,3 až 593,6 pm |
Termodynamické vlastnosti | |
Standardní slučovací entalpie ΔHf° | −94,37 kJ/mol |
Standardní molární entropie S° | 91,2 J K−1 mol−1 |
Standardní slučovací Gibbsova energie ΔGf° | −92,74 kJ/mol |
Bezpečnost | |
[1] Nebezpečí[1] | |
R-věty | R61, R20/22, R33, R62, R50/53 |
S-věty | S53, S45, S60, S61 |
NFPA 704 | ![]() 0
2
0
|
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Sulfid olovnatý (chemický vzorec PbS) je hnědočerná práškovitá látka, nerozpustná ve vodě, rozpustná pouze v roztocích silných koncentrovaných kyselin. V přírodě se vyskytuje v podobě minerálu galenitu, který patří k významným rudám olova.
Reakce a využití
[editovat | editovat zdroj]Pražením lze sulfid olovnatý převést na oxid olovnatý PbO a oxid siřičitý SO2 a následně redukcí uhlíkem (koksem) se získá olovo, čehož se právě využívá při výrobě olova z galenitu.
- 2 PbS + 3 O2 → 2 PbO + 2 SO2
- PbO + C → Pb + CO
Sulfid olovnatý lze připravit srážením rozpustných solí olovnatých roztokem alkalického sulfidu nebo sulfanem, působením sulfanu na olovo nebo přímo slučováním olova se sírou za vyšší teploty.
- Pb2+ + Na2S → PbS + 2 Na+ nebo Pb2+ + H2S → PbS + 2 H+
- Pb + H2S → PbS + H2
- Pb + S → PbS
Velmi dlouho se využíval sulfid olovnatý jako černý pigment, ale nyní se využívá nejvíce pro své polovodičové vlastnosti. Využívá se na detekci prvků v různých infračervených detektorech.
Toxicita
[editovat | editovat zdroj]Olovnaté sloučeniny jsou pro organismy normálně vysoce toxické, ovšem sulfid olovnatý je díky extrémně nízké rozpustnosti ve vodě a poměrně vysoké netečnosti vůči kyselinám netoxická sloučenina olova. Nebezpečným se stává po reakci s koncentrovanou kyselinou dusičnou, při reakci totiž vzniká rozpustný dusičnan olovnatý Pb(NO3)2 a navíc vysoce toxický sulfan H2S.
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]V tomto článku byl použit překlad textu z článku Lead(II) sulfide na anglické Wikipedii.
- ↑ a b Lead(II) sulfide. pubchem.ncbi.nlm.nih.gov [online]. PubChem [cit. 2021-05-23]. Dostupné online. (anglicky)
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- VOHLÍDAL, JIŘÍ; ŠTULÍK, KAREL; JULÁK, ALOIS. Chemické a analytické tabulky. 1. vyd. Praha: Grada Publishing, 1999. ISBN 80-7169-855-5.
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Sulfid olovnatý na Wikimedia Commons