Adolf Matějů
Adolf Matějů | |
---|---|
![]() | |
Narození | 31. ledna 1893 Ubušín ![]() |
Úmrtí | 21. června 1942 (ve věku 49 let) Brno, Kounicovy koleje ![]() |
Příčina úmrtí | popraven během Heydrichiády |
Vzdělání | Učitelský ústav v Poličce |
Povolání | voják |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Plukovník Adolf Matějů (31. ledna 1893 Ubušín[1] – 21. června 1942 Brno) byl český legionář[2]. Po návratu z legií působil v Československé armádě. Stal se velitelem[3] praporu Stráže obrany státu ve Znojmě. Po mnichovské dohodě odešel do Brna. Za činnost v odbojové organizaci Obrana národa byl v roce 1941 zatčen[4] gestapem a popraven.[5][6]
Životopis
[editovat | editovat zdroj]Mládí
[editovat | editovat zdroj]Narodil se v Ubušíně na Českomoravské vysočině v okrese Nové Město na Moravě. Tehdejší název obce byl Hrubý nebo Velký Ubušín (Gross Ubuschin). Dnes je to část městyse Jimramova. Vyrůstal v rolnické rodině Adolfa a Vincencie Matějů s třemi mladšími sourozenci[7]. Vystudoval učitelský ústav v Poličce. Vyučoval na školách v okolí Nového Města a Uherského Hradiště.
První světová válka
[editovat | editovat zdroj]V rakousko-uherské armádě absolvoval základní vojenskou službu v trvání 1 roku a stal se tzv. „jednoročním dobrovolníkem“ (Einjährig-Freiwilliger)[8]. Po vypuknutí první světové války byl odvelen na východní frontu. Získal hodnost titulárního desátníka (Titular Korporal)[9]. Dne 10. března 1915 padl do zajetí.[2] v Jekatěrinoslavské oblasti (dnes Dněpropetrovsk)[9]
Čs. legie v Rusku
[editovat | editovat zdroj]Do Československých legií (původně Revolučních dobrovolných vojsk) v Rusku vstoupil 16. listopadu 1916 v hodnosti podporučíka.[2] Zúčastnil se bitvy u Zborova a bitvy u Bachmače. Byl jedním z organizátorů v oblasti finanční správy, absolvoval celou anabázi až do Vladivostoku. Odtud se plavil na lodi Madawaska[10] po trase Singapur – Kolombo – Port Said – Terst. Vlaky odvážely legionáře již do samostatného Československa. Službu v Čs. legiích ukončil 22. dubna 1920 v hodnosti kapitána.[2]
Československá armáda
[editovat | editovat zdroj]K učitelskému povolání se již nevrátil, zůstal důstojníkem Československé armády. Byl vyslán na Podkarpatskou Rus do Mukačeva. Po několika letech byl převelen do Znojma. V létě roku 1938 byl v hodnosti podplukovníka jmenován velitelem[3] praporu Stráže obrany státu (SOS) pro oblast Znojemska.[11] Situace na hranicích byla složitá, zvláště když po mnichovské zradě začalo zabírání českého území. Bylo třeba vyjednávat a často i bojovat o každou obec zabranou Němci. Velitelství praporu SOS bylo poté přemístěno ze Znojma do Brna. Po okupaci a vzniku Protektorátu Čechy a Morava byla Československá armáda rozpuštěna včetně praporů Stráže obrany státu.
Odboj proti fašismu
[editovat | editovat zdroj]Adolf Matějů se roku 1939 v Brně zapojil do protinacistické odbojové organizace Obrana národa. O její vznik se zasloužili hlavně důstojníci zrušené Československé armády. Organizace operovala na celém území Protektorátu Čechy a Morava po celou dobu okupace. Již v roce 1940 byl vyslýchán gestapem[11] a v roce 1941 byl zatčen a vězněn v Kounicových kolejích a věznici Pod Kaštany v Brně. V době stanného práva po atentátu na Reinharda Heydricha byl 21. června 1942 v Kounicových kolejích[6] popraven.[5] Po osvobození Československa a obnovení Československé armády byl povýšen do hodnosti plukovníka in memoriam[4].
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Ubušín | Spolek pro vojenská pietní místa. www.vets.cz [online]. [cit. 2017-11-24]. Dostupné online.
- ↑ a b c d Záznam vojáka | VOJENSKÝ ÚSTŘEDNÍ ARCHIV. vuapraha.cz [online]. [cit. 2017-11-26]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu.
- ↑ a b Velitelé praporů SOS. codyprint.cz [online]. [cit. 2017-11-24]. Dostupné online.
- ↑ a b Internetová encyklopedie dějin Brna [online]. Brno: 13. 5. 2013 [cit. 2017-11-27]. Dostupné online.
- ↑ a b USER, Super. Vlast a čest jim byly dražší než život. www.csol.cz [online]. [cit. 2017-11-24]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2017-03-06.
- ↑ a b Seznam osob popravených za II. stanného práva v Brně : Lidé a obce postižené nacistickou perzekucí v ČSR. http://forum.valka.cz. Dostupné online [cit. 2017-11-24].
- ↑ Ubušín : vesnice ma Moravském Horácku : 1360-2010.. Vyd. 1. vyd. [Tišnov]: Sursum ve spolupráci s Městysem Jimramov 189 s. ISBN 9788073232023. OCLC 693938670
- ↑ Jednoroční dobrovolníci rakousko-uherské armády. Valka.cz. Dostupné online [cit. 2018-02-04].
- ↑ a b WWW.INCAD.CZ, INCAD. Verlustliste ausgegeben am. [s.l.]: [s.n.] Dostupné online.
- ↑ USS Madawaska, circa late 1918 or early 1919 | Galerie portálu Velká válka. www.velkavalka.info [online]. [cit. 2017-11-26]. Dostupné online.
- ↑ a b RADAN., Lášek,. Jednotka určení SOS. Praha: Codyprint 3 sv. (302, 278, 335 s.) s. ISBN 8090296483. OCLC 320479464
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- ALEXA, Václav. Adolf Matějů prošel dvěma odboji a byl popraven nacisty. Znojemské noviny. Roč. 2, č. 11 (14.03.2003), s. 6.
- Bojovali za vlast : Plukovník Adolf Matějů. Znojemské listy. Roč. 6, č. 45 (20.11.1997), s. 2.
- PLÍŠEK, Libor. Legionář Adolf Matějů. Znojemsko. Roč. 7, č. 12 (25.03.1997), s. 1, 5.
- LÁŠEK, Radan: Velitelé praporů SOS. CODYPRINT Praha 2009, s. 111 ISBN 978-80-903892-0-5
- LÁŠEK, Radan: Jednotka určení SOS, díl druhý. CODYPRINT Praha 2007, s. 44 ISBN 80-902964-8-3
- KOUKAL, František, čestný občan města Znojma. Asociace IUVENES-ZNOYEM o.s. 1. vyd. r. 2011 s. 41
- Ubušín: vesnice na Moravském Horácku: 1360-2010. Vyd. 1. vyd. [Tišnov]: Sursum ve spolupráci s Městysem Jimramov 189 s. ISBN 978-80-7323-202-3
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]- Českoslovenští legionáři v Rusku
- Českoslovenští vojáci
- Velitelé praporů Stráže obrany státu
- Osobnosti Obrany národa
- Češi odsouzení k trestu smrti
- Popravení v Kounicových kolejích
- Nositelé Československého válečného kříže 1914–1918
- Nositelé Československého válečného kříže 1939
- Nositelé Řádu sokola
- Držitelé Československé revoluční medaile
- Narození v Jimramově
- Narození 31. ledna
- Narození v roce 1893
- Úmrtí 21. června
- Úmrtí v roce 1942