Ethyl-acetacetát
Ethyl-acetacetát | |
---|---|
![]() Strukturní vzorec | |
![]() Model molekuly | |
Obecné | |
Systematický název | ethyl-3-oxobutanoát |
Ostatní názvy | ethylacetacetát, ethylester kyseliny acetyloctové |
Sumární vzorec | C6H10O3 |
Vzhled | bezbarvá kapalina[1] |
Identifikace | |
Registrační číslo CAS | 141-97-9 |
EC-no (EINECS/ELINCS/NLP) | 205-516-1 |
PubChem | 8868 |
ChEBI | 17602 |
SMILES | CCOC(=O)CC(=O)C |
InChI | InChI=1S/C6H10O3/c1-3-9-6(8)4-5(2)7/h3-4H2,1-2H3 |
Vlastnosti | |
Molární hmotnost | 130,14 g/mol |
Teplota tání | −45 °C (228 K)[1] |
Teplota varu | 180,8 °C (454,0 K)[1] |
Rozpustnost ve vodě | 11 g/100 ml (17 °C)[1] |
Rozpustnost v polárních rozpouštědlech | rozpustný v ethanolu, acetonu, ethylacetátu a chloroformu[1] |
Rozpustnost v nepolárních rozpouštědlech | rozpustný v benzenu a diethyletheru[1] |
Tlak páry | 0,1 kPa (20 °C)[1] |
Bezpečnost | |
[1] Nebezpečí[1] | |
H-věty | H315 H318 H319 H335[1] |
P-věty | P261 P264 P271 P280 P302+352 P304+340 P305+351+338 P310 P312 P321 P332+313 P337+313 P362 P403+233 P405 P501[1] |
Teplota vzplanutí | 84 °C (357 K)[1] |
Teplota vznícení | 295 °C (568 K)[1] |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Ethyl-acetacetát (zkráceně EAA) je organická sloučenina, ethylester kyseliny acetyloctové. Slouží jako meziprodukt při výrobě řady dalších sloučenin a v potravinářství jako ochucovadlo.
Výroba
[editovat | editovat zdroj]Ethyl-acetacetát se průmyslově vyrábí reakcí diketenu s ethanolem.[2]
V laboratoři se dá připravit Claisenovou kondenzací z ethyl-acetátu. Dva moly ethyl-acetátu kondenzují za vzniku jednoho molu ethyl-acetacetátu a jednoho molu ethanolu.
Reaktivita a použití
[editovat | editovat zdroj]Kyselost
[editovat | editovat zdroj]Ethyl-acetacetát funguje jako dvojsytná kyselina:[3]
- CH3C(O)CH2CO2Et + NaH → CH3C(O)CH(Na)CO2Et + H2
- CH3C(O)CH(Na)CO2Et + BuLi → LiCH2C(O)CH(Na)CO2Et + BuH
Keto-enol tautomerie
[editovat | editovat zdroj]U ethyl-acetacetátu se vyskytuje tautomerie. V kapalném skupenství při 33 °C je podíl enolové formy 15 %.[4]
V organické syntéze
[editovat | editovat zdroj]Ethylacetát se používá jako reaktant v organické syntéze, kde se využívá kyselosti protonu v poloze alfa vůči karbonylové skupině a toho, že u vzniklého karboaniontu dochází k nukleofilní substituci. Často se používá na přípravu esterů kyseliny acetyloctové podobným způsobem, jakým se z diethyl-malonátu získávají estery kyseliny malonové, a také v Knoevenagelových kondenzacích. Poté je možné provést tepelnou dekarboxylaci.[5]
Dianion ethylacetacetátu lze také použít jako reaktant, pokud se elektrofil nenavazuje na koncový uhlík. Tento postup lze znázornit následujícím vzorcem:[3]
- LiCH2C(O)CH(Na)CO2Et + RX → RCH2C(O)CH(Na)CO2Et + LiX
Ligand
[editovat | editovat zdroj]Podobně jako u acetylacetonu může i enolát ethylacetacetátu sloužit jako bidentátní ligand. Jako příklad lze uvést tvorbu fialových komplexů se železitými solemi:
Reduction
[editovat | editovat zdroj]Redukcí ethylacetacetátu vzniká ethyl-3-hydroxybutyrát.
Transesterifikace
[editovat | editovat zdroj]Ethylacetacetát lze použít k transesterifikační přípravě benzylacetacetátu; meziproduktem je přitom acetylketen. Nitrosáty ethyl-acetacetátu lze za přítomnosti ekvimolárního množství dusitanu sodného v kyselině octové použít k nitrosacím, jejichž produkty jsou oximinoacetacetátové estery. Jejich redukce rozpouštěným zinkem v kyselině octové za přítomnosti ketoesterů nebo betadiketonů je podstatou Knorrovy syntézy pyrrolů, využívané při syntéze porfyrinů.
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Související články
[editovat | editovat zdroj]- Frukton, ketal ethylacetacetátu a ethylenglykolu, používaný jako aroma
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Ethyl-acetacetát na Wikimedia Commons
- International Chemical Safety Card 1024
- Inchem properties database
Reference
[editovat | editovat zdroj]V tomto článku byl použit překlad textu z článku Ethyl acetoacetate na anglické Wikipedii.
- ↑ a b c d e f g h i j k l m Ethyl acetoacetate. pubchem.ncbi.nlm.nih.gov [online]. PubChem [cit. 2021-05-24]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Wilhelm Riemenschneider; Hermann M. Bolt. Esters, Organic. [s.l.]: [s.n.], 2005. ISBN 3527306730. DOI 10.1002/14356007.a09_565.pub2.
- ↑ a b Jin Yinghua; Frank G. Roberts; Robert M. Coates. Stereoselective Isoprenoid Chain Extension with Acetoacetate Dianion: [(E, E, E)-Geranylgeraniol from (E, E)-Farnesol. Organic Syntheses. 2007, s. 43. DOI 10.15227/orgsyn.084.0043.
- ↑ Jane L. Burdett; Max T. Rogers. Keto-Enol Tautomerism in β-Dicarbonyls Studied by Nuclear Magnetic Resonance Spectroscopy. I. Proton Chemical Shifts and Equilibrium Constants of Pure Compounds. Journal of the American Chemical Society. 1964, s. 2105–2109. DOI 10.1021/ja01065a003.
- ↑ Francis A. Carey. Organic Chemistry. New York: McGraw-Hill, 2006. Dostupné online. ISBN 0-07-111562-5.