Tesařík dubový
![]() | |
---|---|
![]() Samec | |
Vědecká klasifikace | |
Říše | živočichové (Animalia) |
Kmen | členovci (Arthropoda) |
Třída | hmyz (Kryptoina) |
Řád | brouci (Coleoptera) |
Podřád | všežraví (Polyphaga) |
Čeleď | tesaříkovití (Cerambycidae) |
Rod | Plagionotus |
Binomické jméno | |
Plagionotus arcuatus (L., 1758) | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Tesařík dubový (Plagionotus arcuatus) je druh tesaříka se žlutými příčnými proužky připomínajícími zbarvení vosy. V Evropě žije v dubových lesích v nížinách a pahorkatinách. Žije hlavně v prosychajících stromech. Larvy vyhlodávají chodby do dřeva. Tento druh zahrnuje několik poddruhů.[1]
Popis
[editovat | editovat zdroj]Dospělí jedinci (imaga) měří 6 až 20 mm.[2] Zbarvení je tmavé s příčnými žlutými proužky, které se nachází jak na krovkách, tak na i hlavě. Díky nim tesařík dubový nápadně připomíná vosu. Tvar, velikost i počet žlutých skvrn jsou variabilní.
Rozšíření
[editovat | editovat zdroj]Vyskytuje se téměř v celé Evropě, také v Malé Asii a severní Africe. Na severu zasahuje do středního Norska, Švédska a na jih Finska. Na britské ostrovy byl příležitostně zavlečen.[2] V České republice je hojný.
Vývoj
[editovat | editovat zdroj]Samice klade do štěrbin v kmenech nebo větvích nemocných nebo poražených stromů. Hlavní hostitelskou rostlinou je dub, ale také buk, habr, vrba, lípa, topol a jiné stromy.[2] Larva se zdržuje pod kůrou, kde vykusuje dlouhou, širokou chodbu a k zakuklení zalézá do dřeva až 7 centimetrů hluboko. Generace je jednoletá nebo dvouletá.
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]V tomto článku byl použit překlad textu z článku Eichenwidderbock na německé Wikipedii.
- ↑ ZICHA, Ondřej. BioLib: Biological library. www.biolib.cz [online]. [cit. 2021-04-30]. Dostupné online.
- ↑ a b c ZAHRADNÍK, Jiří. Brouci. Praha: AVENTINUM s. r. o., 2008. S. 189.
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu tesařík dubový na Wikimedia Commons
Galerie tesařík dubový na Wikimedia Commons