Mikuláš IV. Esterházy z Galanty
Mikuláš IV. Esterházy z Galanty | |
---|---|
![]() | |
Narození | 5. července 1869 Vídeň |
Úmrtí | 6. dubna 1920 (ve věku 50 let) Šoproň |
Povolání | aristokrat a politik |
Choť | Markéta Marie Czirákyová (od 1898)[1] |
Děti | Pavel V. Esterházy z Galanty[2] Marie Rosa Esterházyová z Galanty[2] Antonín Pavel Esterházy z Galanty[2] Ladislav Antonín Esterházy z Galanty[2] Bernadeta Marie Esterházyová z Galanty[2] |
Rodiče | Pavel IV. Esterházy z Galanty[2] a Marie z Trauttmansdorff-Weinsbergu[2] |
Rod | Esterházyové |
Funkce | člen Sněmovny magnátů (1898–1918) |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Kníže Mikuláš IV. Esterházy z Galanty (maďarsky Galánthai Esterházy IV. Miklós, německy Nikolaus IV. Fürst Esterházy de Galantha; 5. července 1869 Vídeň – 6. dubna 1920 Šoproň) byl uherský šlechtic z rodu Esterházyů. Jako velkostatkář vyvedl svá panství z finanční krize, byl však svědkem zániku velké monarchie.
Život
[editovat | editovat zdroj]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/62/Fertod07jul0004.jpg/220px-Fertod07jul0004.jpg)
Mikuláš IV. se narodil jako syn knížete Pavla IV. Esterházyho (1843–1898) a jeho manželky Marie, rozené z Trauttmansdorff-Weinsbergu (1847–1876). Po otci převzal rodové dědictví, které představovalo jeden z největších majetků ve střední Evropě. Knížecí linii Esterházyů patřilo v osmi župách přes 224 000 hektarů půdy a řada honosných sídel. Jakmile se ujal úřadu, postaral se o vyřešení nucené správy po finanční krizi způsobené životním stylem jeho prapředka Mikuláše II. Pavlovi IV. se prostřednictvím silných reforem podařilo konsolidovat finance a umořit dluhovou zátěž. To se však, podobně jako při každé finanční reformě v rodině Esterházyů, výrazně odrazilo na štědrosti dobročinnosti a mecenášství. Silně trpěly zejména rodové nemovitosti, zvláště zámek Esterházy (též Esterháza) u Fertődu. Teprve po celkové konsolidaci rodových financí mohla být zahájena obnova zámků, spolu s manželkou věnoval Mikuláš svou pozornost především interiérům zámku ve Fertödu.
Mikuláš absolvoval středoškolská studia ve Vídni a Šoproni, poté vystudoval práva na budapešťské univerzitě a získal titul doktora práv. Krátce sloužil v c. k. armádě, v roce 1891 byl v hodnosti poručíka přeložen do stavu záloh. V roce 1896 byl jmenován c. k. komořím a po otci spolu s knížecím titulem zdědil členství ve Sněmovně magnátů. Mimo aktivní službu byl ve vojsku povýšen v roce 1905 do hodnosti nadporučíka a v roce 1907 obdržel titul c. k. tajného rady. V letech 1912–1918 zastával funkci nejvyššího číšníka Uherského království (Pincernarum Regalium Magister).[3][4] Politicky vystupoval aktivně na půdě Sněmovny magnátů, kde se zúčastnil práce v několika výborech. Jeho nejtěžší období začalo vypuknutím první světové války spojené s rozpadem monarchie. Snažil se aktivně ovlivňovat situaci účastí na činnosti štábu a kabinetu císaře Karla I. Na panovníka vyvíjel tlak, aby se definitivně vzdal uherské koruny, což však Karel neudělal. Knížeti Esterházymu stále rychleji ubývalo sil. Po zániku monarchie v roce 1918 začal kníže propadat melancholii. Cítil bezprostřední ohrožení svého postavení a měl obavy o správu území, která se rozkládala na území Rakouska a Maďarska, protože hrozil jejich rozkol.
V roce 1903 byl jmenován rytířem Řádu zlatého rouna a za zásluhy během první světové války obdržel Řád železné koruny I. třídy
Kníže Mikuláš IV. Esterházy z Galanty zemřel dne 6. dubna 1920 v Šoproni a byl pohřben po boku své manželky Margit († 1910) na rodovém hřbitově Esterházyů ve Fertődu, v parčíku asi dva kilometry severovýchodně od zámku Esterházy. Později zde byl pochován také syn Antonín († 1944) a další členové rodiny. Mikuláš IV. je tak jediný kníže z rodu Esterházyů, který nebyl pohřben ve františkánském klášteře sv. Michala v Eisenstadtu.
Manželství a potomstvo
[editovat | editovat zdroj]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e6/Nikolaus_IV_and_Margit_Esterhazy.jpg/220px-Nikolaus_IV_and_Margit_Esterhazy.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/19/Esterh%C3%A1zy_Mikl%C3%B3s_%C3%A9s_Esterh%C3%A1zy_Mikl%C3%B3sn%C3%A9_gr%C3%B3f_Czir%C3%A1ky_Margit_s%C3%ADrja%2C_Fert%C5%91d_-_panoramio.jpg/220px-Esterh%C3%A1zy_Mikl%C3%B3s_%C3%A9s_Esterh%C3%A1zy_Mikl%C3%B3sn%C3%A9_gr%C3%B3f_Czir%C3%A1ky_Margit_s%C3%ADrja%2C_Fert%C5%91d_-_panoramio.jpg)
16. listopadu 1898 se oženil s hraběnkou Margit Marií Ludovikou Czirákyovou z Cziráku a Dénesfalvy (1874–1910). Manželé měli pět dětí, z toho tři syny:
- Marie Rosa (1900-1971), provd. za Jana Almásyho ze Zsadány
- Pavel (V.) (1901-1989)
- Antonín Pavel (1903–1944)
- Ladislav Antonín (1905–2000)
- Bernadeta Marie (1910-1974)
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]V tomto článku byl použit překlad textu z článku Nikolaus IV. Esterházy de Galantha na německé Wikipedii.
- ↑ Dostupné online. [cit. 2020-08-07].
- ↑ a b c d e f g Darryl Roger Lundy: The Peerage.
- ↑ Hof- und Staatshandbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie für das Jahr 1913; Vídeň, 1913; s. 1063 dostupné online
- ↑ Hof- und Staatshandbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie für das Jahr 1918; Vídeň, 1918; s. 1123 dostupné online
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Mikuláš IV. Esterházy z Galanty na Wikimedia Commons
Předchůdce: Pavel IV. |
![]() |
hlava majorátu rodu Esterházyů 1898–1920 |
![]() |
Nástupce: Pavel V. |
- Esterházyové
- Uherští šlechtici
- Rakouští šlechtici
- Členové Sněmovny magnátů
- Rakousko-uherští politici maďarské národnosti
- Císařští komoří
- Tajní radové
- Rytíři rakouského Řádu zlatého rouna
- Nositelé Řádu železné koruny
- Narození v roce 1869
- Narození 5. července
- Narození ve Vídni
- Úmrtí v roce 1920
- Úmrtí 6. dubna
- Úmrtí v Šoproni