Svatba (Sokolović)
Svatba | |
---|---|
Svadba – Wedding | |
Žánr | komorní opera |
Skladatel | Ana Sokolovićová |
Libretista | Ana Sokolovićová |
Počet dějství | 1 |
Originální jazyk | srbština |
Literární předloha | lidové srbské svatební texty |
Datum vzniku | 2010 |
Premiéra | 24. června 2011, Toronto, Berkeley Street Theatre Downstairs (Queen of Puddings Music Theatre) |
Česká premiéra | 28. srpna 2020, Ostrava, Divadlo Antonína Dvořáka |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Svatba (v srbsko-anglickém originále Svadba – Wedding) je opera srbsko-kanadské skladatelky Any Sokolovićové z roku 2010. Libreto sestavila skladatelka z tradičních lidových srbských textů doprovázejících svatební obřady; opera je komponována pro šest ženských hlasů a cappella. Premiéru měla 24. června 2011 v torontském divadle Berkeley Street Theatre Downstairs v podání divadelní společnosti Queen of Puddings Music Theatre.
Vznik, charakteristika a historie
[editovat | editovat zdroj]Hudební skladatelka Ana Sokolovićová pochází ze Srbska. V mládí emigrovala do Kanady, avšak v jejích kompozicích se moderní styl často obohacuje o balkánské folklórní prvky. Nejsoustavněji se k nim obrátila ve své třetí opeře s názvem Svatba (první dvě byly Půlnoční soud – The Midnight Court z roku 2005 podle slavné irské komické básně Briana Merrimana a Milostné písně – Love Songs z roku 2008).[1][2]
Stejně jako předchozí dvě opery vznikla Svatba na zakázku torontské divadelní společnosti Queen of Puddings Music Theatre. Zakázka zněla na operu pro šest ženských hlasů, námět a zpracování jsou dílem skladatelky.[3]
Libreto je z největší části sestaveno z textů srbských lidových písní a říkadel souvisejících se svatbou, ty jsou však „představeny v novém kontextu pro naši současnou kulturu“. Opera nemá děj ve vlastním slova smyslu: zachycuje přípravu nevěsty Milici – za škádlení, povzbuzování a utěšování jejích pěti družiček – na svatbu od bujarého předsvatebního večera přes obřad koupele po ranní přípravu na cestu k oltáři, zahrnující definitivní rozloučení s dosavadní rodinou a přáteli. Textově a hudebně jsou popisovány různé nálady, „[o]bavy, pochybnosti, nejistota – ale i radostné očekávání, milostná touha a naděje“. Sokolovićová o svém záměru napsala: „Svatba je důležitým předělem v životě každé ženy, který je obvykle ponořen do tradic a vždy představuje změnu a rozcestí. Milicin rituál přechodu je do univerzální, je to archetyp lidské zkušenosti. Svatba nabízí možnost pohroužit se do kvality a bohatosti tohoto krátkého, ale rozhodujícího okamžiku.“ Při kompozici se inspirovala srbskou lidovou hudbou, ale také výšivkami, tapisériemi, zvukem srbského jazyka a historickými a mytickými postavami. I když jde o předsvatební noc, je zde láska adresována jen nepřímo – oproti skladatelčině předchozí opeře Milostné písně, jíž byla láska hlavním tématem. Sokolovićová věnovala tuto operu svým rodičům.[4]
I když lze v hudbě Svatby zaznamenat vliv srbského folklóru, zdůrazňuje Sokolovićová , že „má opera Svatba […] není novou lidovou hudbou“.[5] Slovy českého kritika v Ostravanu Milana Bátory se nejedná o „pseudofolklorní halekačku s nostalgickou atmosférou“; podle něj Sokolovičová ve Svatbě „projektovala svou osobní vizi, která je absolutně přítomná, impulzivní a poctivá“ a „elegantně [se] vyhnula jakémukoli stereotypu“.[6] Operní recenzentka Helena Havlíková na OperaPlus sice řadí Svatbu k neofolklorismu, ale připomíná, že skladatelka „balkánský hudební kolorit modifikuje dnešním „rozpomínáním“ a zkušeností pobytu daleko od původního domova“.[7] Šimon Kořený v HISVoice v hudbě této opery shledává „divokou směsí starodávných tanců, rytmů popové hudby, balkánských melodií i klasické harmonie, sylabických částí atd.“[8] Z hudebních vlivů Sokolovićové lze poukázat na Igora Stravinského[5], Luciana Beria nebo György Ligetiho.[9]
Šest postav opery (tři soprány a tři mezzosoprány anebo čtyři soprány a dva mezzosoprány[3]) zpívá a cappella formou „rytmického a melodického vrstvení jednotlivých linií v pestrém tkanivu rytmů pracujících s polyfonickým vedením, ozvěnou i interlockingem čili vzájemným doplňováním oddělených partů“[10]. Jde o vokálně náročné party jako co do intonace a vzájemné koordinace, tak co do interpretačních technik včetně ječení, halekání, nestandardního nasazování tónu, šepotu a dalších efektů, které skladatelka zčásti odvozuje od tradiční hudby balkánského okruhu.[5][7] Výraznou roli hraje zvuková stránka srbského jazyka: „Přeložit tuto operu do jiného jazyka nelze, srbský text je záminkou pro samotnou hudbu, jíž tento text prošívám. Využila jsem přirozenou hudebnost tohoto jazyka a jeho příznačnost pro hudební tvorbu,“ tvrdí Sokolovićová.[5] Jen vedlejší úlohu, spíše navození zvukové atmosféry než doprovodu, mají hudební nástroje, které představitelky během hry používají – dešťová hůl, tibetská mísa, flétnička, okarína či bubínek, ale i předměty každodenní potřeby jako plastové kelímky a příborové nože.[4][7][10]
Kanadský divácký i kritický ohlas na Svatbu byl velmi příznivý. Její přínos vyzdvihl například hudební kritik Jean-Jacques Nattier: „V tom spočívá zásadní příspěvek Sokolovićové: dokázala znovu začlenit zpěv do současných diskusí o opeře. A to nikoli provedením „návratu“, za nímž se příliš často skrývá neotonalita, ale naopak začleněním melodické kontinuity neočekávaných vokálních sonorit, vokálního souboje vymyšlených slov a fonetických her se srbskou abecedou. Tím obnovuje způsob, jakým se píše opera.“[11] Svatba v Kanadě získala šest nominací na Dora Mavor Moore Awards a vyhrála cenu Vynikající nový muzikál/opera.[12]
Premiéru ve Spojených státech amerických uvedla Peabody Chamber Opear v Baltimore roku 2013.[13] Evropa se seznámila s tímto dílem v inscenaci vytvořené pro festival v Aix-en-Provence roku 2015.[14] Tato inscenace se hrála i na jiných místech, například v Montpellieru, Nantes, Angers,[14] Lublani[15] a Lucemburku[16]. Roku 2016 ji hrála s velkým ohlasem experimentální scéna San Francisco Opera (SF Opera Lab),[17] roku 2017 studenti Hudební konzervatoře Brooklyn College v New Yorku.[18] V roce 2018 Svatbu nastudoval L’Atelier lyrique montrealské opery – tuto inscenaci ocenila Hudební rada Quebecu jako hudební událost roku.[19][20][21] – a také Milwaukee Opera Theatre[22], Bard College v Annandale[23] a Vysoká škola pro hudbu, divadlo a média v Hannoveru[24]. V témže roce byla rovněž koncertně provedena v Permu.[25]
Svatba byla po monoopeře Milostné písně (Love Songs) v roce 2018 druhá opera Any Sokolovićové, která byla provedena v Česku. V rámci bienále Dny nové opery Ostrava (NODO) byla uvedena 28. srpna 2020 na jevišti Divadla Antonína Dvořáka; v rámci celovečerního programu jí předcházela opera Hibiki, hibiki, vzhmoť! Marka Keprta. Šest rolí ve Svatbě ztvárnily členky sboru Národního divadla moravskoslezského.[4] Inscenace byla diváky přijata s nadšením[26] a i čeští recenzenti dílo uvítali a vysoce ocenili hudební nastudování a výkony představitelek[7][8][27][6][10]. Ostravská inscenace byla zpřístupněna rovněž prostřednictvím livestreamu a zaznamenával ji Český rozhlas.[26]
Osoby a první obsazení
[editovat | editovat zdroj]osoba | hlasový obor | světová premiéra (24. června 2011) | česká premiéra (28. srpna 2020)[4] |
---|---|---|---|
Milica, nevěsta | soprán | Jacqueline Woodley | Markéta Schaffartzik |
Danica, družička | soprán | Laura Albino | Patrícia Smoľáková |
Lena, družička | soprán | Carla Huhtanen | Eva Maria Kořená |
Zora, družička | soprán / mezzosoprán | Andrea Ludwig | Ivana Ambrúsová |
Nađa, družička | mezzosoprán | Shannon Mercer | Lucie Hubená |
Ljubica, družička | mezzosoprán | Krisztina Szabó | Tetiana Hryha |
Hudební nastudování: | Dáirine Ní Mheadhra | Jurij Galatenko | |
Režie: | Michael Cavanagh | Jiří Nekvasil | |
Scéna: | Michael Gianfresco | David Bazika | |
Kostýmy: | … | Marta Roszkopfová |
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ BERNSTEIN, Tamara. The Vocal Music of Ana Sokolović: Love Songs for the Twenty-First Century. Circuit. Musiques contemporaines. 2012, roč. 22, čís. 3, s. 32. Dostupné online [cit. 2021-03-26]. ISSN 1183-1693. (anglicky)
- ↑ An interview with Ana Sokolović [online]. Toronto: Opera Toronto, 2011-09-02 [cit. 2021-03-27]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b Sokolovic, Ana – Svadba (2011) [online]. London: Boosey & Hawkes [cit. 2021-03-29]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b c d NODO 2020 / Dny nové opery Ostrava [online]. Ostrava: Ostravské Centrum Nové Hudby, 2020-07 [cit. 2021-03-29]. Dostupné online.
- ↑ a b c d BOREK, Jan. Ana Sokolović: O důležitosti fantazie nikdy nepřestanu mluvit. Harmonie [online]. Muzikus s.r.o., 2020-07-18 [cit. 2021-03-29]. Dostupné online. ISSN 1210-8081.
- ↑ a b BÁTOR, Milan. NODO v Ostravě, den první: Surrealistická ne-opera a vzrušující loučení se svobodou. Ostravan.cz [online]. Spolek pro kulturní deník Ostravan.cz, 2020-08-29 [cit. 2021-03-29]. Dostupné online.
- ↑ a b c d HAVLÍKOVÁ, Helena. Operní panorama Heleny Havlíkové (286). OperaPlus [online]. Opera PLUS, 2020-09-22 [cit. 2021-03-19]. Dostupné online. ISSN 1805-0433.
- ↑ a b KOŘENÝ, Šimon. NODO 2020 – Měl by ses probudit, chceš-li žít. HIS Voice [online]. Hudební informační středisko, o.p.s., 2020-09-07 [cit. 2021-03-29]. Dostupné online. ISSN 1213-2438.
- ↑ HOILE, Christopher. Svadba - Wedding. Stage Door [online]. 2011-06-25 [cit. 2021-03-29]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b c BOREK, Jan. NODO 2020, část první: Nekulmuj zajíce v pikli a Etudy z předmanželského života. Harmonie [online]. Muzikus s.r.o., 2020-09-04 [cit. 2021-03-29]. Dostupné online. ISSN 1210-8081.
- ↑ NATTIER, Jean-Jacques. Svadba, d’Ana Sokolović : Attention ! Chef-d’œuvre !. Revue L'Opéra [online]. Observatoire québécois d'art lyrique, 2018-03-21 [cit. 2021-03-29]. Roč. 5. [www.revuelopera.quebec/critiques/2018/03/svadba-dana-sokolovic-attention-chef-duvre Dostupné online]. ISSN 2368-3104. (francouzsky)
- ↑ Ana Sokolović: LOVE SONGS [online]. Olomouc: Ensemble Damian, 2018 [cit. 2021-03-29]. Dostupné online.
- ↑ ALEXANDER, Dave. Peabody Chamber Opera presents love stories for Valentine's Day [online]. Baltimore: Johns Hopkins University, 2013-02-12 [cit. 2021-03-29]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b LEBRUN, Jeaun-Guillaume. Svadba d'Ana Sokolović en création européenne au Festival d'Aix-en-Provence - Mariage et enchantement - Compte-rendu. Concertclassic.com [online]. 2C2O, 2015-07 [cit. 2021-03-27]. Dostupné online. (francouzsky)
- ↑ ANA SOKOLOVIĆ: SVADBA (Wedding) [online]. Ljubljana: Ljubljana Festival, 2017 [cit. 2021-03-29]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ #8 SVADBA [online]. Luxembourg: Les Théatres de la Ville de Luxembourg, 2015 [cit. 2021-03-29]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2021-04-20. (francouzsky)
- ↑ ROWE, Georgia. Review: ‘Svadba-Wedding’ perfect match for SF Opera Lab. The Mercury News [online]. 2016-04-03 [cit. 2021-03-29]. Dostupné online. ISSN 0747-2099. (anglicky)
- ↑ Svadba [online]. New York: Eventbu.com, 2017 [cit. 2021-03-29]. Dostupné online. (anglicky)[nedostupný zdroj]
- ↑ DE PAUW, Guillaume. Svadba: OPUS Award [online]. Toronto: Ana Sokolović, 2019-03-19 [cit. 2021-03-27]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2021-03-24. (anglicky)
- ↑ APPJ-WP. Montreal Premiere for Svadba [online]. Toronto: Ana Sokolović, 2018-03-11 [cit. 2021-03-27]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2021-03-23. (anglicky)
- ↑ NATTIEZ, Jean-Jacques. Svadba, d'Ana Sokolović: Attention! Chef d'oeuvre!. Revue L'Opéra [online]. Observatoire québécois d'art lyrique, 2018-03-31 [cit. 2021-03-27]. Dostupné online. ISSN 2368-3104. (francouzsky)
- ↑ SCHNEIDER, John. Milwaukee Opera Theatre and Wild Space's Breathtaking High Wire Act. Shepherd Express [online]. 2018-05-14 [cit. 2021-03-29]. Roč. 36. Dostupné online. ISSN 1071-5185. (anglicky)
- ↑ Bard College Conservatory of Music Graduate Vocal Arts Program Presents an Opera Triple Bill [online]. Annandale-on-Hudson: Bard College, 2018-02-26 [cit. 2021-03-29]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ SVADBA (Hochzeit) [online]. Hannover: Hochschule für Musik, Theater und Medien Hannover, 2018 [cit. 2021-03-29]. Dostupné online. (německy)
- ↑ Svadba (Wedding) [online]. Perm: Perm Opera Ballet Theatre, 2018 [cit. 2021-03-29]. Dostupné online. (anglicky)[nedostupný zdroj]
- ↑ a b DOHNALOVÁ, Lenka. Festival moderního hudebního divadla New Opera Days Ostrava už po páté. OperaPlus [online]. Opera PLUS, 2020-09-08 [cit. 2021-03-19]. Dostupné online. ISSN 1805-0433.
- ↑ HAVLÍKOVÁ, Helena. Dny nové opery ve znamení ne-oper. Hudební rozhledy. Roč. 74, čís. 4. Dostupné online [cit. 2021-03-29]. ISSN 0018-6996. Archivováno 30. 11. 2020 na Wayback Machine.