Studijský klášter
Studijský klášter | |
---|---|
![]() | |
Základní informace | |
Sloh | byzantská architektura |
Výstavba | 5. století |
Poloha | |
Adresa | Istanbul, ![]() |
Souřadnice | 40°59′46″ s. š., 28°55′43″ v. d. |
Další informace | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/05/The_interior_of_the_St._John_Stoudios_%28Imrahor%29_Monastery.jpg/400px-The_interior_of_the_St._John_Stoudios_%28Imrahor%29_Monastery.jpg)
Hagios Ioannes Prodromos en tois Studiou (Svatý Jan Křtitel ve Studiu), často zkracováno na Studijský klášter či Studion byl jedním z nejvýznamnějších klášterů Konstantinopole, hlavního města byzantské říše, pocházející z 5. století.
Historie
[editovat | editovat zdroj]Počátky jeho existence spadají do poloviny 5. století, kdy ho založil konzul Studios. Jejich zásady a způsoby se staly vzorem následovaným mnichy mnoha byzantských klášterů, včetně těch na hoře Athos. V mnohém ohledu se ale od převážné části byzantských klášterů lišil, zejména zde existovala rozsáhlá knihovna a dílna na opisování rukopisů, což v běžných byzantských klášterech obvyklé nebylo.[1][pozn. 1] tato dílna v pozdějších letech dosáhla velkého věhlasu.[2] Zdejší mniši opakovaně osvědčili svoji oddanost ortodoxii a to zvláště během ikonoklasmu, kdy v čele se svým tehdejším opatem Theodorem Studijským vystupovali jako rozhodní zastánci uctívání ikon. Ke konci existence byzantské říše, v 15. století, byl klášter jedním z posledních center byzantské vzdělanosti. Působili zde například Josef Bryennios a bratři Jan a Marek Eugenikové.[3] Dochované zbytky kláštera se nacházejí nedaleko Marmarského moře v jedné z městských částí dnešního Istanbulu zvané Samatya.
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Studijský klášter na Wikimedia Commons
Poznámky
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]V tomto článku byl použit překlad textu z článku Monastery of Stoudios na anglické Wikipedii.
- ↑ a b DOSTÁLOVÁ, Růžena. Byzantská vzdělanost. Vyšehrad: Praha, 2003. ISBN 80-7021-409-0. S. 50. Dále jen Byzantská vzdělanost.
- ↑ Byzantská vzdělanost, s. 94
- ↑ Byzantská vzdělanost, s 313
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- DOSTÁLOVÁ, Růžena. Byzantská vzdělanost. Vyšehrad: Praha, 2003. 416 s. ISBN 80-7021-409-0.