Jóiči Okamoto
Jóiči Okamoto | |
---|---|
![]() | |
Narození | 3. července 1915 nebo 5. července 1915 New York |
Úmrtí | 24. dubna 1985 (ve věku 69 let) Bethesda |
Příčina úmrtí | oběšení |
Alma mater | Colgate University |
Povolání | fotograf, fotoreportér a Fotograf Bílého domu |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/ae/LBJ_and_grandson_Oval_Office.jpg/220px-LBJ_and_grandson_Oval_Office.jpg)
Jóiči Robert Okamoto (anglicky: Yoichi Robert Okamoto, japonsky: ヨウイチ・ロバート・オカモト [Jóiči Robáto Okamoto], 5. července 1915 – 24. dubna 1985)[1] byl druhý hlavní oficiální fotograf Bílého domu a prezidenta Lyndona B. Johnsona v období 1963 – 1969. Byl známý pod přezdívkou „Oke“[2] a dostal nebývalý přístup do Oválné pracovny.[3] Zachytil obrazy prezidenta Spojených států přirozeněji, než bylo do té doby přijatelné.[4][5]
Mládí
[editovat | editovat zdroj]Okamoto byl rodákem z Yonkers ve státu New York.[6] Jeho otec, Čóbun Jónezó Okamoto, byl bohatý vývozce, vydavatel knih a obchodník s nemovitostmi, který přišel z Japonska do Spojených států v roce 1904.[7] Jeho matka se jmenovala Shina. Okamoto strávil v Japonsku pouze tři roky ještě jako dítě.[7] Navštěvoval střední školu Roosevelt High School a Colgate univerzitu a sloužil v americkém armádním signálním sboru. Během druhé světové války byl oficiálním fotografem generála Marka Clarka.[8] Po válce nastoupil do vládní informační agentury United States Information Agency.[9]
V roce 1955 Edward Steichen vybral jeho fotografii pro světovou putovní výstavu Muzea moderního umění Lidská rodina, kterou vidělo devět milionů návštěvníků.[10]
Kariéra
[editovat | editovat zdroj]V roce 1961 byl Okamoto pozván, aby doprovázel viceprezidenta Lyndona B. Johnsona na cestě do Berlína jako jeho oficiální fotograf. Viceprezidentovi se Okamotovy fotografie z cesty líbily a požádal, zda by Okamotu nemohl oslovit jako fotografa v budoucnu. Když se Johnson stal prezidentem, požádal Okamota, aby se stal oficiálním fotografem Bílého domu. Nabídku Okamoto přijal pod podmínkou, že bude mít k prezidentovi neomezený přístup.[7]
Díky možnosti být přítomný u téměř každé politické události, bylo v době Johnsonova prezidentství dostupných více fotografií, než z předchozích funkčních období. Během Johnsonova prezidentování pořídil Okamoto odhadem 675 000 fotografií.[7] Kniha ve stylu coffee table book z roku 1990 LBJ: The White House Years[8] Harryho Middletona se skládá především z Okamotových fotografií.
Poté co skončil jako oficiální fotograf Bílého domu, otevřel si ve Washingtonu soukromý fotografický obchod s názvem Image Inc.[11] Pracoval po boku své manželky Pauly Okamoto.[7]
Během období od roku 1972 až do roku 1977 se podílel na projektu DOCUMERICA, což byl program sponzorovaný americkou Agenturou pro ochranu životního prostředí (EPA), jehož úkolem bylo pořídit „fotografický dokument subjektů z hlediska životního prostředí“ na území Spojených států.
Byl ženatý s manželkou Paulou a spolu měli dceru Karin a syna Philipa.[8] Okamoto spáchal sebevraždu 24. dubna 1985, ve věku 69 let.[11]
Stovky jeho snímků spadají do kategorie public domain a jsou k dispozici na úložišti obrázků Wikimedia Commons.
Galerie
[editovat | editovat zdroj]-
Prezident Lyndon B. Johnson v Oválné pracovně se svou dcerou Lyndou Bird Johnsonovou, 1967
-
Prezident Lyndon B. Johnson (vpravo) hovoří s Robertem McNamarou, 1967
-
Portrét prezidenta Lyndona B. Johnsona, leden 1969
-
Prezidenta Lyndona B. Johnsona navštívily školní děti, listopad 1967
-
Prezident Lyndon B. Johnson při setkání s předchozím prezidentem Dwightem D. Eisenhowerem na palubě Air Force One, Andrews Air Force Base, Maryland, 5. října 1965
-
Prezident Lyndon B. Johnson a první dáma Bird Johnson na jejich ranči v obývacím pokoji během Vánoc roku 1963. 25. prosince 1963.
-
Fort Campbell, Kentucky: Prezident Lyndon B. Johnson pozoruje vrtulníky za letu, 23. července 1966.
-
Prezident Lyndon B. Johnson navštívil oddělení s raněnými vojáky, nemocnice Bethesda Naval Hospital, říjen 1965
-
Generál Earle Wheeler drží model helikoptéry U.S. Army v provedení ambulance. Vu Van Thai a prezident Lyndon B. Johnson jej pozorují, 8. února 1966.
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]V tomto článku byl použit překlad textu z článku Yoichi Okamoto na anglické Wikipedii.
- ↑ National Archives, Picturing the Century,„[1]“
- ↑ Yoichi Okamoto [online]. [cit. 2019-01-21]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ PBS, The President's Photographer 50 Years in the Oval Office,„[2] Archivováno 6. 4. 2019 na Wayback Machine.“
- ↑ LASKOW, Sarah. How One Photographer Finally Convinced a President to Give Him Full Access [online]. 2016-05-04 [cit. 2019-01-21]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ WEISS, Haley. How White House photographers have shaped the image of the President [online]. 2019-01-21 [cit. 2019-01-21]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ ESTRIN, James. Photographing the White House From the Inside [online]. 2013-12-10 [cit. 2019-01-21]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b c d e OCT 2018, Greg Robinson / 11. The Man Behind the Camera: The story of Yoichi Okamoto, LBJ's Shadow [online]. [cit. 2019-01-21]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b c Washington Post, Personalities by Chuck Conconi, March 30, 1990,„
- ↑ POMERANTZ, James. Yoichi Okamoto, Lyndon Johnson’s Photographer. www.newyorker.com. 2012-03-28. Dostupné online [cit. 2019-01-21]. ISSN 0028-792X. (anglicky)
- ↑ The family of man : the photographic exhibition. [s.l.]: Published for the Museum of Modern Art by Simon and Schuster in collaboration with the Maco Magazine Corporation, 1955. Dostupné online.
- ↑ a b Photographer Yoichi Okamoto Dies at 69. Washington Post. Dostupné online [cit. 2019-01-21]. ISSN 0190-8286. (anglicky)