Záštita
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a2/Schwert_Grafik_1.jpg/220px-Schwert_Grafik_1.jpg)
Záštita je kovová část poboční chladné zbraně – meče či dýky –, která odděluje čepel od jílce či rukojeti zbraně.[1] Sloužila k ochraně ruky držící zbraň před účinky chladných zbraní protivníka.[1] Nejstarší záštity měly tvar rovné příčky, jež byla kolmá k čepeli „ve tvaru břevna kříže“.[1] Tato záštita byla později známá též jako quillon. [pozn. 1]
Některé turnajové meče měly záštity terčovité či oválné.[1] Zvláštním druhem záštity je prstencová cuba, která je tradiční součástí japonských mečů.
Historie
[editovat | editovat zdroj]Rané meče se vždy používaly ve spojení se štítem, proto neměly opravdovou záštitu, ale spíš jakýsi typ zarážky, která zabraňovala, aby ruka při výpadech sklouzávala k čepeli. Asi nejstarší typy záštit se objevují počátkem 3. století u perských mečů z období Sásánovské říše. U evropských mečů se záštita jako ochranný prvek vyvinula kolem 10. století. Nejstaršími evropskými typy mečů se záštitou byly asi zbraně vikingů.
V 11. století už záštita patřila ke standardní výbavě normanských mečů a posléze všech rytířských mečů. Tyto záštity měly tvar rovné příčky kolmé k čepeli. U mečů z 12. a 13. století mohla být rovná příčka zúžená nebo prohnutá.
Od 15. století se začaly objevovat bohatší tvary záštit, jež měly lepší ochrannou funkci. Záštita mohla být s hlavicí jílce spojená takzvaným záštitným obloukem, čímž vznikal jednoduchý koš zbraně.[1] Jedinému zahnutému prutu podél prstů umístěnému zhruba rovnoběžně s jílcem a kolmo k jakékoli křížové záštitě se také říkalo chránič kloubů.[2] Jestliže se k záštitnému oblouku přidaly další kovové prvky, například destičky, jež mohly být zdobené rozličnými ornamenty, vznikl buď složitější, případně až zcela uzavřený koš.[1]
Od počátku 16. století začaly být záštity v Evropě čím dál propracovanější. Jílcovým košům přibývaly dodatečné prvky jako smyčky, zákruty či záhyby, které chránily ruku. Záštita mohla mít i tvar listu či zvonu. Byl-li tento záštitný list protažený až k hlavici jílce, hovoříme o listovém koši.[1]
Po příchodu kordů a rapírů zaměřených na výpadové útoky se tyto záštity ukázaly jako nedostatečné. Proto se do 17. století začaly zhotovovat záštity, jež obsahovaly pevný štít o průměru okolo dvou palců, který obklopoval celou čepel. Starší typy této záštity si zachovaly quillon, který byl u novějších typů odstraněn, a tento typ získal označení číška. Tento novější typ se stal základem záštit moderních fleretů a kordů.
Galerie
[editovat | editovat zdroj]-
Jednoduchá záštita
-
Meč s prohnutou příčkou záštity
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Poznámky
[editovat | editovat zdroj]- ↑ “Tento název pro záštitu, zdrobnělina slova quille, kuželka, pochází ze středověké francouzštiny, odkud se rozšířil do dalších jazyků.“
Reference
[editovat | editovat zdroj]V tomto článku byly použity překlady textů z článků Záštita (zbrojárstvo) na slovenské Wikipedii a Crossguard na anglické Wikipedii.
Doporučená literatura
[editovat | editovat zdroj]- Ewart Oakeshott: The Sword in the Age of Chivalry (1964), kapitola 4.
Související články
[editovat | editovat zdroj]Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Téma Záštita ve Wikicitátech
Slovníkové heslo záštita ve Wikislovníku
- Oakeshott cross types (myarmoury.com) (anglicky)