Baltimorova klasifikace
Vzhled
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/49/Baltimore_Classification.svg/370px-Baltimore_Classification.svg.png)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a5/VirusBaltimoreClassification.svg/440px-VirusBaltimoreClassification.svg.png)
Baltimorova klasifikace (někdy zapisované jako Baltimoreova) je systém klasifikace virů podle typu genetického materiálu, který je obsažen ve virových částicích. Byla poprvé navržena v roce 1971 Davidem Baltimorem, pozdějším nositelem Nobelovy ceny za fyziologii a medicínu.[1] Jedná se o jednoduchou a běžně používanou alternativu k systému ICTV, který člení viry podle více hledisek. V původním návrhu Davida Baltimora bylo šest skupin virů (I.-VI.) – dnes se do sedmé skupiny vyčlenil později objevená skupina hepadnavirů s unikátně stavěným genomem. Systém umožňuje zjednodušit si nesmírně komplikované a rozmanité typy životních cyklů, jimiž viry oplývají.[2]
Systém
[editovat | editovat zdroj]Popisky především dle Baltimore (1971)[1] a virology.net[3]
- Třída I. (dsDNA viry) – např. Adenoviridae, Baculoviridae, Herpesviridae, Papillomaviridae, Polyomaviridae (dříve Papovaviridae), Poxviridae
- Třída II. (ssDNA viry) – např. Parvoviridae, Microviridae, Inoviridae
- Jsou to DNA viry s jednovláknovým genomem, které se replikují metodou valivé kružnice; vzniklá dsDNA slouží jako templát pro syntézu mRNA.
- Třída III. (dsRNA viry) – např. Reoviridae, Totiviridae
- Jsou to viry s dvouvláknovým RNA genomem. Ten se následně přepisuje do mRNA (pomocí RNA-dep. RNA polymerázy)
- Třída IV. (ssRNA viry s pozitivní polaritou) – např. Caliciviridae, Coronaviridae, Flaviviridae, Picornaviridae, Togaviridae
- Jsou to jednovláknové RNA viry, jejichž mRNA je totožná (má stejnou polaritu), jako genom. Tato mRNA je sama o sobě infekční.
- Třída V. (ssRNA viry s negativní polaritou) – např. Filoviridae, Paramyxoviridae, Rhabdoviridae, Arenaviridae, Orthomyxoviridae:
- Jsou to jednovláknové RNA viry, jejichž mRNA má opačnou polaritu, než genom (tzn. mRNA je komplementární ke genomu).
- Třída VI. (ssRNA viry s reverzní transkriptázou) – Retroviridae
- Jsou to viry, jejichž genom je tvořen jednovláknovou RNA, ale jejich životní cyklus běží přes DNA fázi. Umožňuje jim to RNA-dependentní DNA polymeráza, tzv. reverzní transkriptáza.
- Třída VII. (dsDNA viry s reverzní transkriptázou) – např. Hepadnaviridae
- Jsou to viry, jejichž genom je tvořen především dvouvláknovou DNA (ač části mohou být jednovláknové), která se nejprve přepisuje do RNA a následně dochází k její reverzní transkripci zas do DNA.
Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ a b BALTIMORE, D. Expression of animal virus genomes. Bacteriol Rev.. 1971, roč. 35, čís. 3, s. 235–41. Dostupné online. ISSN 0005-3678.
- ↑ RACANIELLO, Vincent. Simplifying virus classification: The Baltimore system [online]. Virology Blog, 2009. Dostupné online.
- ↑ Archivovaná kopie. www.virology.net [online]. [cit. 2012-01-24]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2013-03-30.
Související články
[editovat | editovat zdroj]- Klasifikace virů, oddíl Baltimorova klasifikace – specifikuje vzájemnou souvislost se systémem ICTV
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Baltimoreova klasifikace na Wikimedia Commons