Lubo Kristek
Lubo Kristek | |
---|---|
![]() Lubo Kristek v roce 1997 | |
Narození | 8. května 1943 (81 let) Brno, ![]() |
Povolání | sochař, malíř, akční umělec |
Hnutí | surrealismus |
Významná díla | Kristkova podyjská glyptotéka (více) |
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Lubo Kristek (* 8. května 1943 Brno[1]) je český sochař, malíř a akční umělec, který žil v letech 1968–1990 v emigraci, především v Německu. Proslavil se zejména svými kritickými asamblážemi[2] a happeningy[3]. Jeho díla se nacházejí ve veřejném prostoru v Česku i v zahraničí[4].
Život a tvorba
[editovat | editovat zdroj]V roce 1968 odešel do emigrace, kde jeho vyzrávání ovlivnili zejména dva velikáni, se kterými byl v osobním kontaktu – Arno Lehmann (Salcburk) a Salvador Dalí (Port Lligat). Když nebyl na cestách, žil ponejvíce v německém městě Landsberg am Lech u Mnichova.
V 70. letech 20. století založil v Landsbergu tradici tzv. Kristkových nočních vernisáží. Současně je to počátek jeho happeningové tvorby. Od té doby uskutečnil desítky happeningů v zahraničí a po roce 1989 i v České republice. Kristkovy happeningy již poznali diváci v ČR, Německu, USA, Kanadě, Itálii, Španělsku, Rakousku, Turecku, Belgii, Polsku či na Slovensku.[5]
V roce 1977 se vydal na studijní cestu s výstavami a happeningy po USA a Kanadě. V letech 1978–89 umělecky působil především v Německu, Itálii a Španělsku.
V roce 1990 se vrátil z emigrace v Německu a usadil se v Podhradí nad Dyjí na Znojemsku. Jako součást prvního happeningu po návratu do rodné vlasti, nazvaného Kára plná tónů (1994), odkryl spisovatel Jaromír Tomeček v Podhradí nad Dyjí Kristkovo dílo nazvané Božská pomíjivost tónu – klavír balancující na jedné noze na špičce jeho malířského ateliéru.[6] Podle názvu tohoto neobvyklého artefaktu v architektuře pak Tomeček pojmenoval celé přilehlé zákoutí Dyje Kristkovo údolí božské pomíjivosti tónu. V roce 1995 zde, opět v rámci happeningu, otevřel lesní kapličku nazvanou Nymfeum Chápelle Delá Suráe (v současné době v rekonstrukci).
V roce 1996 vytvořil v jeho legendárním hřbitovním happeningu v Podhradí nad Dyjí novou společnou Evropu vzniklou splynutím duchovních a kreativních hodnot a nazval ji Evrum.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5e/KristekLubo-DerWindharfenbaum.jpg/170px-KristekLubo-DerWindharfenbaum.jpg)
V letech 2005–6 vytvořil výtvarně-filosofickou trasu poutních míst nazvanou Kristkova podyjská glyptotéka. Poutní místa koncipovaná jako sochařská zastavení jsou rozmístěna od pramene Moravské Dyje po soutok Dyje a Moravy. Na rozloze pěti krajů tří států rozehrál unikátní sochařský koncert, pro každé zastavení vyhledal genia loci a podle něj zvolil materiál, formu, vibrace sochy a často ztvárnil i nejbližší okolí. Glyptotéku Kristek otevřel v roce 2006 sérií desíti happeningů. Význam projektu docenil i ministr kultury ČR Václav Jehlička v předmluvě k výročnímu katalogu děl Lubo Kristka, který v roce 2008 vydalo Neues Stadtmuseum v Landsbergu.
Zastavení Kristkovy podyjské glyptotéky: 1. pramen Moravské Dyje u obce Panenská Rozsíčka, 2. Staré Hobzí, 3. Drosendorf (Rakousko), 4. Podhradí nad Dyjí, 5. Vranov nad Dyjí, 6. Hardegg (Rakousko), 7. Znojmo, 8. Janův hrad mezi Podivínem a Lednicí, 9. Zámeček Pohansko u Břeclavi, 10. soutok řek Dyje a Morava u obce Sekule (Slovensko). Jedenácté zastavení je utajené a je určeno poutníkům, kteří hledají. Nachází se mezi zastaveními 1–10 a je na dohled od řeky.
Requiem za mobilní telefony
[editovat | editovat zdroj]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/91/Lubo_Kristek%2C2007%2CRequiem_f%C3%BCr_die_Mobiltelephone%2CWien.jpg/170px-Lubo_Kristek%2C2007%2CRequiem_f%C3%BCr_die_Mobiltelephone%2CWien.jpg)
V roce 2007 Lubo Kristek zahájil sérii happeningů Requiem za mobilní telefony. Projekt vznikl jako protest proti přetechnizovanému světu a závislostem na moderních technologiích.[1] Během něj vznikl stejnojmenný putovní artefakt – asambláž s našitými mobilními telefony, kterých se vzdali diváci happeningů. V rámci každého z happeningů diváci spoluvytvářeli podobu artefaktu.[7] Kristkovo Requiem za mobilní telefony v letech 2007–2010 putovalo do Znojma, do Vídně na Mariahilfer Strasse, do dolnorakouském Riegersburgu, německého Landsbergu a do polského města Sucha Beskidzka.[1][8][9][10]
Od roku 2007 spolupracuje také se školami, do jeho projektů se zapojují děti a na Zámečku Lubo v Podhradí nad Dyjí se konají akce pro školy z Česka i Rakouska. V současné době žije Lubo Kristek ponejvíce v Podhradí nad Dyjí. Je potřetí ženatý.
Dílo (výběr)
[editovat | editovat zdroj]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/ba/KristekLubo-MetastationDerZur%C3%BCckgelassenenT%C3%B6ne.jpg/220px-KristekLubo-MetastationDerZur%C3%BCckgelassenenT%C3%B6ne.jpg)
Jeho dílo zahrnuje sochy, malby, asambláže a hudbu. Dosáhl mezinárodní pozornosti i prostřednictvím svých happeningů, který pořádá pravidelně od roku 1970. Kristkovy obrazy jsou plné symbolů, významových vrstev a surrealistického vytváření nových světů. Lubo Kristek je vypravěčem o nástrahách na cestě dějinami, o bytostech, které dohlédnou do podstaty jevů, o marnosti, ale také o nutnosti jít vpřed a hledat dál. Podstatnou část Kristkových děl tvoří asambláže, které jej provázejí již od počátků jeho soustavné tvorby v 60. letech. Sbírka jeho dosavadního celoživotního díla je zpřístupněna na Zámečku Lubo v Podhradí nad Dyjí.
„ | …zatrofuje-li v člověku dítě, ztratí fantazii, potratí-li lidstvo fantazii – vyhyne! | “ |
— Lubo Kristek |
Sochy, plastiky, instalace
[editovat | editovat zdroj]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4b/KristekLubo-AnlehnungZweierGeschlechter.jpg/170px-KristekLubo-AnlehnungZweierGeschlechter.jpg)
- Duše (1977) dřevo[11]
- Strom vědění (1981) dřevo, kov, 16 m vysoká velkoplastika procházející třemi poschodími Gymnázia Ignaze Köglera, Landsberg am Lech, Německo[12]
- Pijící (1988) bronzová kašna, lázně Theresienbad, Greifenberg, Německo
- Kosmická květena muže (1989) jabloň
- Pomník pro pět smyslů (1991) kov, Neues Stadtmuseum, Německo[13]
- Vysvobození z útrap (80. léta) keramika (7. zastavení Kristkovy podyjské glyptotéky)
- Strom větrné harfy (1992) železo, pomalba, Zámeček Pohansko u Břeclavi (9. zastavení Kristkovy podyjské glyptotéky)
- Dotek dvou pohlaví (1994) bronz
- Božská pomíjivost tónu (1994)[6]
- Zrod a zároveň zatracení koule (1978–2006) keramika v architektuře, Janův hrad (8. zastavení Kristkovy podyjské glyptotéky)
- Zrození (2005–6) kov s pomalbou (1. zastavení Kristkovy podyjské glyptotéky)
- Kameny přání (2006) kompozice ze sedmi kamenů (2. zastavení Kristkovy podyjské glyptotéky)
- Dyje – Osud stromu (1968) dřevoplastika (5. zastavení Kristkovy podyjské glyptotéky)[14]
- Hledající (2005–6) bronz (10. zastavení Kristkovy podyjské glyptotéky)
- Kosmicky načasovaná parapyramidální potence (2006) kovový monument s pomalbou (4. zastavení Kristkovy podyjské glyptotéky)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0a/LuboKristek-GloriaGeburtDesHomoDivinensusIntelektes.jpg/220px-LuboKristek-GloriaGeburtDesHomoDivinensusIntelektes.jpg)
Asambláže
[editovat | editovat zdroj]- Letící (1969)
- Nosící (1969)[15]
- Automatické myšlenkové pochody – Stůl (1975–92)[16]
- Metastanice zanechaných tónů (1975–6)
- Kristův ostnatý drát (1983)[17]
- Rodina s neviditelným mužem (1994)
- Harlekýna a pokušení (1994)
- Na smetišti časů (1994)[18]
- Gloria, zrození Homo divinensus – intelektes (1989)[19]
- Arachnológia adé (2000)
- Početí časem (2001)
- V předčasně klonovaném věku jedné planety (2003)[20]
- Visio sequentes I. (2003)
- Mauzoleum pro Loru (2004)
- Tajemství Štrýblové zátoky (2004)
- Preludia Franze Liszta (2007)
- Requiem za mobilní telefony (2007 – doposud v kreativním procesu)[11]
- EU 2010 – Urputná snaha paraplegického Krvavého šotka (2010)
- Apotheosa lidského mozku (2010)
- Poslední brána (2010)
- Kristkův dům (2015–7)[21]
Obrazy
[editovat | editovat zdroj]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/69/KristekLubo-AllseitigeHochspannung.jpg/220px-KristekLubo-AllseitigeHochspannung.jpg)
- Nebeská dálnice tety Fränzi (1974–5) olej na plátně[22]
- Mnohostranné vysoké napětí (1975–6) olej na plátně
- Kritická deflorace ducha (1976) olej na plátně
- Absolutní skleněný stroj života (1976) olej na plátně
- série Svět velkého cirkusu (80.–90. léta)
- Zamechovaný telefonní rozhovor (1978–82) olej na plátně[23]
- Kosmicky načasovaná studie čarodějničí čtvrti rodiny Gebhardovy (1994–5) olej na plátně
- Lesní imprese (1995) olej na plátně
- Suita pro biofilní klavír atakovaný masochistickou tubou (1995) olej na plátně[24]
- Zjevení letící astrální hmoty (1995) olej na plátně
- Naděždin akord v krajině (1996) olej na plátně[25]
- Kam jen ptáci mohou (1976–2000) olej na plátně
- Pouštní Madona (2003) olej na plátně
- Hřbitovní Šípková Růženka (2009) olej na plátně
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/ba/Svatba_18.jpg/220px-Svatba_18.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1a/LuboKristek-ThirdEyeOfDistanceCommunication.jpg/220px-LuboKristek-ThirdEyeOfDistanceCommunication.jpg)
„ | Království snu je pro mne to pravé. A škvírou do této říše bývá happening. | “ |
— Lubo Kristek |
Happeningy
[editovat | editovat zdroj]- 30. 7. 1994 – Kára plná tónů, zřícenina hradu Frejštejna v Podhradí nad Dyjí[26]
- 12. 8. 1995 – Mythologická krajina Nr. 95 ve třech aktech, hladina řeky Dyje, Podhradí nad Dyjí[27]
- 27. 7. 1996 – Pohřbívání sedmihříšného dědictví aneb Tam, kde se rodí Evrum, hřbitov, Podhradí nad Dyjí[28]
- 20. a 26. 6.1998 – Láska in circulo vitioso in finito secundi milenii, dvojhappening – hlavní náměstí, Landsberg am Lech (de) a Kraví hora, Brno
- 6. 11. 1998 – Smyslové frekvence, pěší zóna před radnicí, Bursa (tr)
- 1. 7. 2000 – Otvírání Kristkova parčíku, Podhradí nad Dyjí
- 4. 8. 2000 – Početí časem aneb Sarkofág snů, Zámeček Lubo, Podhradí nad Dyjí
- 8.–11. 11. 2001 – Prostor duše II, Městské divadlo, Hasselt (be)
- 1. 6. 2002 – Pyramidae-Klipteon II, před Zámečkem Lubo, Podhradí nad Dyjí[29]
- 4. 7. 2003 – Visio sequentes aneb O předčasně klonovaném věku jedné planety, podzemí hradu, Znojmo
- 22. 5. – 22. 7. 2006 – Kristkova podyjská glyptotéka, deset happeningů na území Česka, Rakouska a Slovenska v rámci otvírání stejnojmenné trasy poutních míst.
- 13. 4. 2007 – Requiem za mobilní telefony I, redakce Znojemského deníku Rovnost, Znojmo
- 26. 4. 2007 – Requiem za mobilní telefony II, Mariahilfer Strasse, Vídeň (at)
- 16. 5. 2007 – Requiem za mobilní telefony III, Barokní zámek Riegersburg (at)
- 10. 5. 2008 – Třetí oko dálkového dorozumívání aneb Requiem za mobilní telefony IV, Neues Stadtmuseum, Landsberg am Lech (de)
- 16. 8. 2008 – Phylogenesní značně vlhká svatba aneb O tom, jak se unavený svět lidí znovu vrací do hlubin vod, Janův hrad
- 28. 4. 2009 – Pád železné opony, Barokní zámek Riegersburg (at)
- 5. 6. 2010 – Requiem za mobilní telefony V, Muzeum Miejskie, Sucha Beskidzka, Polsko (pl)
- 7. 6. 2014 – Křížová cesta, Státní hrad Landštejn
- 26. 5. 2018 – Sisyfiade aneb Balvan v čase, Kristkův dům, Brno
Galerie
[editovat | editovat zdroj]-
Nosící (1969).
-
Odhlučněná estetika luxusna (1976).
-
Kristův ostnatý drát (1983).
-
Mořský kůň (1986).
-
kašna Pijící (1988), lázně Greifenberg, Německo.
-
kašna Pijící (1988), lázně Greifenberg, Německo.
-
Pomník pro pět smyslů (1991), Nové městské muzeum, Landsberg am Lech, Německo
-
Na smetišti časů (1994).
-
V předčasně klonovaném věku jedné planety (2003).
-
Hledající, (2006) Sekule, Slovensko.
-
Requiem za mobilní telefony (2007–10).
-
Apotheóza lidského mozku (2010).
-
Kristkův dům (2015–17).
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ a b c Lubo Kristek, surrealistický démon z Podhradí [online]. Brněnský deník, 2008-07-07 [cit. 2010-11-05]. Dostupné online.
- ↑ Fischer 2019, s. 44–45, 54–55, 63–73.
- ↑ Neunzert 2008, s. 5.
- ↑ Neunzert 2008, s. 3–4.
- ↑ Lubo Kristek Channel
- ↑ a b Fischer 2019, s. 112–113.
- ↑ Kristkova asambláž doputovala do Riegersburgu [online]. Znojemský deník, 2007-05-18 [cit. 2020-07-19]. Dostupné online.
- ↑ Kristek předvedl svůj um ve Vídni [online]. Znojemský deník, 2007-04-28 [cit. 2020-07-19]. Dostupné online.
- ↑ MANUELA, Rieger. Kunst zum Nachdenken [online]. Augsburger Allgemeine, 2008-05-12 [cit. 2020-07-19]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2020-07-08. (německy)
- ↑ Půtová 2013, s. 122.
- ↑ a b Fischer 2019, s. 86.
- ↑ Fischer 2019, s. 46-53.
- ↑ Denkmal für die fünf Sinne [online]. Landsberg am Lech [cit. 2011-01-20]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2016-05-09. (německy)
- ↑ Fischer 2019, s. 31–32.
- ↑ Fischer 2019, s. 8.
- ↑ Fischer 2019, s. 64.
- ↑ Fischer 2019, s. 66–67.
- ↑ Fischer 2019, s. 67–68.
- ↑ Fischer 2019, s. 120.
- ↑ Fischer 2019, s. 72–73.
- ↑ Fischer 2019, s. 150–157.
- ↑ Fischer 2019, s. 76–80.
- ↑ Fischer 2019, s. 87–88.
- ↑ Fischer 2019, s. 88.
- ↑ Fischer 2019, s. 82–83.
- ↑ Fischer 2019, s. 102–109.
- ↑ Fischer 2019, s. 121–123.
- ↑ Fischer 2019, s. 134–136.
- ↑ Fischer 2019, s. 137–141.
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- SCHWABE, Nick. Lubo Kristek: Individual Visions of Sculptures from the Last 8 Years, 1968–1976. Vancouver: [s.n.], 1977. (anglicky)
- JURGELEIT, Peter; HELLERER, Frederike; HELLERER, Heinz. Schwäbische Künstlerprofile / 1. Allgäu, Bayerisches Schwaben. Herrsching: Vorlag Fredrike Hellerer, 1986. ISBN 3-925976-00-0. (německy)
- NEUNZERT, Hartfrid. Lubo Kristek: Das dritte Auge der Fernverständigung. Landsberg am Lech: Neues Stadtmuseum, 2008. OCLC 888617842 (německy)
- American Cycle 77, Philosophical Approach to the Question of Form / Americký cyklus 77, filosofický přístup k otázkám formy. Brno: VÚKU, 2011. ISBN 978-80-254984-5-3.
- PŮTOVÁ, Barbora. Kristkova podyjská glyptotéka / Kristek’s Glyptothek im Thayatal. Brno: VÚKU, 2013. Dostupné online. ISBN 978-80-905548-1-8.
- TZSCHASCHEL, Hans-Jürgen. Schätze aus den städtischen Sammlungen des neuen Stadtmuseums Landsberg am Lech. Landsberg am Lech: Freundeskreis der städtischen Museen Landsberg e.V., 2015. Dostupné online. OCLC 946758642 (německy)
- FISCHER, Sonia, a kol. Lubo Kristek – zapavučinovaný genius loci. Brno: VÚKU, 2019. ISBN 978-80-905548-5-6. S. 160.
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Lubo Kristek na Wikimedia Commons
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Lubo Kristek
- Oficiální stránky
- Článek v Brněnském deníku
- Kniha o Lubo Kristkovi
- Videokanál na YouTube
- Lubo Kristek v informačním systému abART