Sluneční vařič: Porovnání verzí
Bez shrnutí editace značka: editace z Vizuálního editoru |
Bez shrnutí editace značka: editace z Vizuálního editoru |
||
Řádek 12: | Řádek 12: | ||
== Historie == |
== Historie == |
||
K průkopníkům slunečních vaření patřili [[Ehrenfried Walter von Tschirnhaus]], [[Horace-Bénédict de Saussure]], [[John Herschel|John Frederick William Herschel]], [[Auguste Mouchot]], [[Charles Geeley Abbot]] a [[Maria Telkes]]. V současnosti jsou sluneční vařiče chápány především jako zařízení vhodné pro chudé lidi v rozvojových zemích. Velice aktivní v propagaci slunečních vařičů je americká nezisková organizace [[Solar Cookers International]]. |
K průkopníkům slunečních vaření patřili [[Ehrenfried Walter von Tschirnhaus]], [[Horace-Bénédict de Saussure]], [[John Herschel|John Frederick William Herschel]], [[Auguste Mouchot]], [[Charles Geeley Abbot]] a [[Maria Telkes]]. V současnosti jsou sluneční vařiče chápány především jako zařízení vhodné pro chudé lidi v rozvojových zemích. Velice aktivní v propagaci slunečních vařičů je americká nezisková organizace [[Solar Cookers International]]. |
||
== Testování slunečních vařičů == |
|||
Pro porovnávání výkonu slunečních vařičů lze použít americký standard ASAE S580.1-2013<ref>''ASAE S580.1:2013 Testing And Reporting Solar Cooker Performance''. American Society of Agricultural Engineers. 2003. [http://solarcooking.org/asae_test_std.pdf Dostupné online] [cit. 2016-02-18].</ref>, který je založen na rychlosti ohřevu vody za stanovených podmínek. Ve vědeckém tisku je využíván převážně indický standard IS 13429-3 (2000)<ref>''IS 13429-3 (2000): Solar Cooker - Box Type, Part 3: Test Method''. Bureau of Indian Standards. 2000. [https://law.resource.org/pub/in/bis/S08/is.13429.3.2000.pdf Dostupné online] [cit. 2016-02-18].</ref>, který nejlépe umožňuje studovat vlastnosti krabicových vařičů. Sluneční vařiče uplatňují jednoduché fyzikální principy a jsou proto vhodnou pomůckou pro vyučování fyzice na všech stupních škol<ref>{{Citace periodika|příjmení = Miléř|jméno = Tomáš|titul = Testování slunečních vařičů|periodikum = Veletrh nápadů učitelů fyziky 20|datum = 2015|ročník = |číslo = |strany = 7|url = http://amper.ped.muni.cz/miler/solar_cookers/papers/MilerPawera-slunVarice-2015.pdf|příjmení2 = Pawera|jméno2 = Lukáš|issn = 978-80-87343-58-6}}</ref>. |
|||
== Reference == |
== Reference == |
Verze z 18. 2. 2016, 13:23
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7f/Parabolick%C3%BD_slune%C4%8Dn%C3%AD_va%C5%99i%C4%8D.jpg/220px-Parabolick%C3%BD_slune%C4%8Dn%C3%AD_va%C5%99i%C4%8D.jpg)
Sluneční vařič je zařízení sloužící k vaření a pečení pokrmů nebo k pasterizaci vody. Princip slunečního vařiče spočívá v odrazu slunečních paprsků na nádobu s pokrmem nebo vodou, přičemž nádoba se slunečním zářením zahřívá. Existuje více typů slunečních vařičů. Nejběžnější jsou vařiče panelové, krabicové a parabolické.[1] Sluneční vařiče lze rozdělit na přímé, které soustředí paprsky přímo na černý hrnec, a nepřímé, které dopravují teplo od absorbéru k potravinám prostřednictvím kapalného média.[2] Vařiče akumulační umožňují pokračovat ve vaření při zatažené obloze nebo po setmění. Existují i vařiče hybridní, které při nepříznivém počasí dohřívají potraviny z jiného zdroje (obvykle elektricky, ale lze použít např. i LPG[3]).
Historie
K průkopníkům slunečních vaření patřili Ehrenfried Walter von Tschirnhaus, Horace-Bénédict de Saussure, John Frederick William Herschel, Auguste Mouchot, Charles Geeley Abbot a Maria Telkes. V současnosti jsou sluneční vařiče chápány především jako zařízení vhodné pro chudé lidi v rozvojových zemích. Velice aktivní v propagaci slunečních vařičů je americká nezisková organizace Solar Cookers International.
Testování slunečních vařičů
Pro porovnávání výkonu slunečních vařičů lze použít americký standard ASAE S580.1-2013[4], který je založen na rychlosti ohřevu vody za stanovených podmínek. Ve vědeckém tisku je využíván převážně indický standard IS 13429-3 (2000)[5], který nejlépe umožňuje studovat vlastnosti krabicových vařičů. Sluneční vařiče uplatňují jednoduché fyzikální principy a jsou proto vhodnou pomůckou pro vyučování fyzice na všech stupních škol[6].
Reference
- ↑ SOLAR COOKERS How to make, use and enjoy. Sacramento: Solar Cookers International, 2004. 58 s. Dostupné online. (eng)
- ↑ KENISARIN, Murat; MAHKAMOV, Khamid. Solar energy storage using phase change materials. Renewable and Sustainable Energy Reviews. 2007-12-01, roč. 11, čís. 9, s. 1913–1965. Dostupné online [cit. 2016-02-16]. DOI 10.1016/j.rser.2006.05.005.
- ↑ PRASANNA, U. R.; UMANAND, L. Optimization and design of energy transport system for solar cooking application. Applied Energy. 2011-01-01, roč. 88, čís. 1, s. 242–251. Dostupné online [cit. 2016-02-16].
- ↑ ASAE S580.1:2013 Testing And Reporting Solar Cooker Performance. American Society of Agricultural Engineers. 2003. Dostupné online [cit. 2016-02-18].
- ↑ IS 13429-3 (2000): Solar Cooker - Box Type, Part 3: Test Method. Bureau of Indian Standards. 2000. Dostupné online [cit. 2016-02-18].
- ↑ MILÉŘ, Tomáš; PAWERA, Lukáš. Testování slunečních vařičů. Veletrh nápadů učitelů fyziky 20. 2015, s. 7. Dostupné online. ISSN 978-80-87343-58-6.