Tělocvičné nářadí
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0b/Landessportzentrum_Dornbirn_Turnhalle_Stufenbarren.jpg/350px-Landessportzentrum_Dornbirn_Turnhalle_Stufenbarren.jpg)
Tělocvičné nářadí je sportovní doplňkové vybavení zejména školních tělocvičen. Jeho parametry jsou určeny technickými normami.[1]
Druhy tělocvičných nářadí
[editovat | editovat zdroj]Lavička
[editovat | editovat zdroj]Vymyslel ji Pehr Henrik Ling ze Švédska počátkem 19. století, i proto bývá známa jako "švédská lavička". Její horní deska je 360 cm dlouhá, široká 28 cm a silná 3 cm. Výška je zpravidla 35 cm. Na spodní části bývá kladinka. Vyrábí se lavičky i jiných rozměrů a s háky na konci.[2]
Tělocvičná bedna
[editovat | editovat zdroj]Vymyslel ji Švéd Rethein (proto švédská bedna) v roce 1851. Vyrábí se řada druhů těchto beden. Typická se skládá z šesti dílů a víka potaženého kůží, Tvar bedny je komolý jehlan, celková výška je 106 cm, váha 57 kg.[3]
Žebřiny
[editovat | editovat zdroj]Říká se jim také ribstoly (ze švédského "ribbstol"). Autorem byl opět Pehr Henrik Ling. Bývají připevněny ke stěně tělocvičny, jsou 3 metry vysoké o šíři 100 až 110 cm, opatřené bočnicemi a řadou zpravidla 18 ks příček.[4]
Žebříky
[editovat | editovat zdroj]Mechanický žebřík bývá v některých tělocvičnách. Je upevněn v konstrukci na stěně, má posuvný vozík, podstavec a můstek pro skoky. Je dlouhý 5 metrů, opatřený řadou příček.[3]
Průlezky
[editovat | editovat zdroj]I ty jsou jen v některých tělocvičnách. Jsou to několikadílné žebříky o šíři 2 metry, dlouhé 5 metrů, s možností zavěšení nejméně 1 metr od stěny.[5]
Šplhadla
[editovat | editovat zdroj]Běžné zařízení všech tělocvičen. Jeho hlavní částí je jedno či více lan či tyčí určených ke šplhu.[5]
Tělocvičný kůň
[editovat | editovat zdroj]Vyvinul se z maket používaných od 16. století v rytířských akademiích pro voltiž, cvičení na živých koních. Koně na cvičení se vyrábí v různých variantách, jsou jiné pro školní cvičení a jiné pro závody v gymnastice. Mívají nastavitelnou výši noh a některé i madla.[6]
Koza tělocvičná
[editovat | editovat zdroj]Vynalezl ji E. W. Eiselen v 19. století. Je to přenosné nářadí používané v tělocvičně, pro děti bývá vysoké 60 až 115 cm, má čtyři nohy, horní část je potažená kůží či koženkou.[6]
Bradla
[editovat | editovat zdroj]Stala se součástí turnerských cvičení v 19. století. Mají dvě bočnice – žerdě, stejně či různě vysoké. Výška bývá nastavitelná.[7]
Hrazda
[editovat | editovat zdroj]Vymyšlena jsou od počátku 19. století. Hrazdová tyč (žerď) má průměr 2,8 cm, je dlouhá 240 cm, výška je nastavitelná.[8]
Kruhy
[editovat | editovat zdroj]Vymyšlené byly již ve starověkém Římě. Nové mají navíjecí mechanismus pro spouštění kruhů s popruhy a vyrábí se s různými rozměry.[9]
Kladina
[editovat | editovat zdroj]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9b/Beam_safety_wrap.jpg/220px-Beam_safety_wrap.jpg)
Využívána byla v turnerských cvičeních (Schwebebaun). Je to břevno nastavitelné do různé výšky na zemí. Horní šířka, po které se chodí, je široká 10 cm.[10]
Trampolína
[editovat | editovat zdroj]Vyrábí se o různých tvarech a rozměrech. V tělocvičnách je dimenzována pro jednoho cvičence. Odraziště má rozměry 150 x 350 cm.[11]
Žíněnky
[editovat | editovat zdroj]Vyrábí se v různých velikostech i z různých materiálů. Silnějším se říká duchny.[12]
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ NEUMAN, Jan. Dobrodružné hry v tělocvičně. Praha 8: Portál, 2001. ISBN 80-7178-555-5. Kapitola Tělocvičné nářadí, s. 37.
- ↑ Dobrodružné hry v tělocvičně, str.35
- ↑ a b Dobrodružné hry v tělocvičně, str.38
- ↑ Dobrodružné hry v tělocvičně, str.39
- ↑ a b Dobrodružné hry v tělocvičně, str.40
- ↑ a b Dobrodružné hry v tělocvičně, str.42
- ↑ Dobrodružné hry v tělocvičně, str.43
- ↑ Dobrodružné hry v tělocvičně, str.41
- ↑ Dobrodružné hry v tělocvičně, str.44
- ↑ Dobrodružné hry v tělocvičně, str.45
- ↑ Dobrodružné hry v tělocvičně, str.47
- ↑ Dobrodružné hry v tělocvičně, str.48
Související články
[editovat | editovat zdroj]Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]- Servisní kontrola nářadí
- Technické normy Archivováno 4. 3. 2016 na Wayback Machine.