Orličan L-40 Meta Sokol
Orličan L-40 Meta Sokol | |
---|---|
![]() Orličan L-40 Meta Sokol (OK-KHN), Letecké muzeum Kbely | |
Určení | Sportovní letoun |
Výrobce | Automobilové závody Choceň |
Šéfkonstruktér | Zdeněk Rublič |
První let | 1950 |
Zařazeno | 1958 |
Charakter | vyřazen ze služby, omezený počet strojů stále v provozu |
Uživatel | Svazarm |
Výroba | 1950-1959 |
Vyrobeno kusů | 106 ks |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
L-40 Meta Sokol je celokovový dolnoplošník československé výroby s uzavřenou cestovní kabinou pro 4 osoby. Přední štít kabiny je pevně připojen k trupu, zadní je odsouvací o 0,75 m. Přistává na 3 kolovém zatahovatelném podvozku. Od začátku vývojových prací byl zamýšlen jako náhrada za úspěšné letouny M-1D Sokol.
Historie letounu
[editovat | editovat zdroj]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/38/Orli%C4%8Dan_L40_Meta_Sokol_%28OK-MMM%29.jpg/220px-Orli%C4%8Dan_L40_Meta_Sokol_%28OK-MMM%29.jpg)
Dne 30. července 1950 zalétal šéfpilot Automobilových závodů Orličan v Chocni Alfons Koblížek prototyp letadla XLD-40 Mír. Bylo vyrobeno pod vedením vedoucího konstruktéra Zdeňka Rubliče pro leteckou turistiku a pro sportovní létání. Značnou pozornost vzbuzovaly sdružené (motýlkové) ocasní plochy, v těchto letech populární dík letounu Beechcraft 35 Bonanza. Dne 1. září 1950 byl však prototyp velmi vážně poškozen v důsledku nouzového přistání u Velehradu při letu do Kunovic. Po opravě pokračovaly zkoušky v Zalétávacím oddělení v Letňanech.
V roce 1953 Rublič pro letoun připravil jednoduché klasické ocasní plochy. Rekonstrukce byla dokončena až 15. března 1954 pod označením LD-40 (OK-EKZ) a nový prototyp již létal s klasickými ocasními plochami. Přínosem byla také stavitelná vrtule K 401 E z letounu Aero Ae-45. 3. srpna 1954 byly zahájeny zkoušky ve VZLÚ, na jejichž základě byla na letounu provedena řada zlepšení. OK-EKZ následně sloužil v Otrokovicích, poté ve výrobním závodě a v bývalém aeroklubu Choceň do léta 1965.
Značně přepracovaný druhý prototyp (OK-KHA) poprvé vzlétl až 29. března 1956 avšak ani ten nevyhovoval požadavkům. Nezbytné úpravy proto byly realizovány na rozestavěném prototypu XL-40 číslo 3, zalétaném 30. srpna 1956. Ministerstvem přesného strojírenství bylo rozhodnuto výrobit v následujícím roce ověřovací desetikusovou sérii Meta-Sokolů. Pro neustálé potíže s novým motorem ing Šimůnka byly zabudovány starší motory Walter Minor 4-III. Státní zkoušky nového typu byly uzavřeny v květnu 1958.
Po dokončení výboje vzduchem chlazených čtyřválců Walter M-332 s přímým vstřikováním paliva a kompresorem o výkonu 103 kW se vzletové a výškové charakteristiky L-40 výrazně zlepšily a to při poklesu vlastních provozních nákladů. Vznikl tak letoun mimořádných kvalit o čemž svědčí řada mezinárodních rekordů, např. 8.-9. srpna 1959 pilot VZLÚ ing. Jiří Kunc nalétal na trojúhelníku Letňany-Benátky nad Jizerou-Říp 4756 km během 27 hodin letu. Vytvořil tak mezinárodní rekord v podtřídě C-1-b, letouny do hmotnosti 500–1000 kg.
První letoun ověřovací série (OK-KHO) byl dokončen na konci roku 1957, který byl upraven pro organizaci Svazarm jako výsadkový. 18. února 1958 letoun havaroval během zkoušek společného výsadku, kdy jeden ze zkušebních parašutistů zachytil o stabilizátor a neovladatelný stroj dopadl u choceňského letiště. V jeho troskách zahynul šéfpilot Alfons Koblížek. Ostatní Meta-Sokoly ověřovací série byly dokončeny v polovině roku 1958.
Sériová výroba běžela do konce roku 1959, kdy letoun s pořadovým číslem 106 zároveň ukončil výrobu motorových letadel v Chocni. K podpoře prodejnosti do zahraničí byl jeden exemplář zkušebně vybaven americkým plochým čtyřválcovým motorem Continental O-300B o výkonu 110 kW s vrtulí Avia V-410C. Vinou nevhodné kapotáže se pohonná jednotka nadměrně zahřívala a další vývojové práce byly zastaveny. Skoro 60% Meta-Sokolů však bylo exportováno do šestnácti zemí světa. Odběrateli se tak stala například Austrálie, NSR, NDR, Švýcarsko, nebo Velká Británie.
Specifikace
[editovat | editovat zdroj]Údaje dle [1]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/00/Orlican_L-40_Meta-Sokol_OK-NOR_%288438465963%29.jpg/220px-Orlican_L-40_Meta-Sokol_OK-NOR_%288438465963%29.jpg)
Technické údaje
[editovat | editovat zdroj]- Osádka:
- Kapacita:
- Rozpětí: 10,10 m
- Délka: 7,54 m
- Výška: 1,23 m
- Nosná plocha: 14,56 m²
- Hmotnost prázdného letounu: 535 kg
- Vzletová hmotnost: 935 kg
- Zatížení na jednotku nosné plochy: 64,5 kg/m²
- Pohonná jednotka: invertní řadový vzduchem chlazený šestiválec Walter M-332
Výkony
[editovat | editovat zdroj]- Max. rychlost u hladiny moře: 225 km/h
- Cestovní rychlost ve výšce 1200 m: 210 km/h
- Přistávací rychlost: 95 km/h
- Praktický dostup: 5050 m
- Dolet s přídavnými nádržemi: 1100 km
- Délka vzletu přes 15 m překážku: 485 m
- Délka přistání přes 15 m překážku: 525 m
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Marjánek Pavel, Letectví+Kosmonautika, L-40 Metasokol, 1976, roč. LII., č. 23, str. 29
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- NĚMEČEK, Václav. Československá letadla 2. Praha: Naše vojsko, 1984. 248 s.
- ŠOREL, Václav; VELC, Jaroslav. Letadla československých pilotů I. Praha: Albatros, 1979. 430 s.
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Orličan L-40 Meta Sokol na Wikimedia Commons
- Fotogalerie na airliners.net
- Orličan L-40 Meta Sokol na stránkách Ivana Procházky
- (anglicky) Popis historie a technická data na stránkách XdH Inc.